Дата документу Справа № 336/1053/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1053/21 Головуючий в 1-й інстанції - Жупанова І.Б.
Справа № 33/807/316/21 Доповідач в 2-й інстанції - Тютюник М.С.
Категорія - ст.130 ч.1, ст.126 ч.3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Кошліченко Н.В., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постановуШевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 01.02.2021 о 21 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ 110307-42 д.н. НОМЕР_1 по вул. Чарівна, буд.40А м. Запоріжжя з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду в медичному закладі у лікаря-нарколога на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушено вимоги п.2.5 ПДР України.

Крім того, 01.02.2021 о 21 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ЗАЗ 110307-42 д.н. НОМЕР_1 по вул. Чарівна, буд.40А м. Запоріжжя, маючи встановлене тимчасове обмеження на право керування т/з згідно постанови ВП № 48633621 від 04.07.2019, що видана Вільнянським районним ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що в порушення вимог ст.268 КУпАП суд розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Вказує, що без жодної причини, в порушення вимог ст.35 Закону України «Про національну поліції», працівники поліції зупинили його транспортний засіб, при цьому нічого не пояснили йому, та одразу почали проводити обшук автомобіля.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння взагалі не був проведений, не зважаючи на те, що він просив провести його на місці зупинки, чим був порушений порядок проведення огляду, передбачений Інструкцією.

Крім того, ні з протоколу про адміністративне правопорушення, ні з доданих до нього документів, не можливо встановити, яким чином та із застосуванням яких приладів працівниками поліції були виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння. До того ж саме направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння оформлене не належним чином, оскільки не надавалось йому на підпис, та не містить підписів свідків.

Зазначає, що жодного відсторонення від керування транспортним засобом насправді не було. Проте, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Також зазначає, що відеозапис події є неналежним доказом, оскільки складається з п`яти відеозаписів, нарізаних шматочками, що не дає можливість встановити всі фактичні обставини.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, а саме щодо наявності підстави зупинки транспортного засобу під час його руху, проведення незаконного обшуку транспортного засобу без ухвали слідчого судді, порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, доказів способу та методики визначення ознак наркотичного сп`яніння, що в тому числі фактично свідчить про провокацію з боку працівників поліції.

Просить витребувати з ГУНП в Запорізькій області непереривний відеозапис подій та інформацію щодо надходження повідомлення на «102» стосовно перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, допитати в якості свідка ОСОБА_2 , скасувати постанову районного суду, а провадження по справі за ч.1 ст.130, ч.3 ст.126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Кошліченко Н.В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За доводами апеляційної скарги постанова суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП, не оскаржується, а тому підстав вважати її незаконною або необґрунтованою немає.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Перевыряючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за відсутності апелянта, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про наявність справи в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, оскільки останній знав про складання відносно нього протоколів за ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та в суді апеляційної інстанції не заперечував своєї участі за обставин зазначених у протоколах (а.с. 1).

Судом першої інстанції здійснювався виклик ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 23.02.2021 р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 12).

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, призначеної на 15 березня 2021 року.

Апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом виклику його та захисника до суду апеляційної інстанції і апелянт разом зі своїми адвокатами реалізував зазначені права при апеляційному розгляді.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 102242 від 01.02.2021 року (а.с. 1) та визнаних судом доведеними підтверджується:

направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 4,5), відеозаписом події (а.с. 8).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо порушення порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки не запропоновано пройти огляд на місці зупинки, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У ч. 4 розділу І вказаної Інструкції № 1452/735 зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З оглянутого відеозапису вбачається, що відеозапис розпочинається з переслідування транспортного засобу і подальше його зупинення працівниками поліції. Під час спілкування з водієм у працівника поліції виникла підозра про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, а саме знервований стан, розширені зіниці. Тому працівником правоохоронного органу було запропоновано пройти огляд у медичному закладі.

Отже, виявлення працівником поліції певних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 було передумовою подальшого направлення його для проходження огляду в медичному закладі, а тому не становить порушень, які викладені на дотримання порядку ст. 266 КУпАП.

Натомість, думка захисника про те, що ОСОБА_1 мали запропонувати пройти огляд на місці є помилковою, оскільки згідно з п.12 Розділу 2 вищевказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Подальша відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, підтверджується відеозаписом події, на якому чітко зафіксовано відмову останнього проходити медичний огляд на відповідний стан у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , письмові покази яких містяться у матеріалах справи (а.с. 4.5).

Під час перевірки доводів апеляційної скарги за клопотанням захисника був допитаний свідок ОСОБА_2 , який показав суду, що вони з ОСОБА_1 друзі, на вимогу працівників поліції вони зупинилися і останні одразу розпочали обшук автомобіля. Потім працівник поліції вказав, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння і запропонував пройти огляд у медичному закладі, а вони просили пройти огляд на місці, проте їм було відмовлено.

Отже, покази свідка ОСОБА_2 не спростовують обставини події, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Досліджені апеляційним судом докази засвідчують, що передбачена ст.266 КУпАП процедура огляду була дотримана, зокрема працівники патрульної поліції висловили водієві ОСОБА_1 пропозицію пройти медичний огляд у присутності двох свідків, отримана відмова була зафіксована.

Доводи апеляційної скарги щодо зупинки та незаконного обшуку автомобіля не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом розгляду у даному провадженні

Що стосується доводів апелянта про те, що матеріали справи не містять відомостей про відсторонення його від керування транспортним засобом також не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 був попереджений про відсторонення його від керування транспортним засобом, що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

Не заслуговують на увагу і доводи про те, що вказане направлення не містить підписів ОСОБА_1 та свідків, оскільки факт відмови зафіксований на відеозаписі події, підпис направлення іншими особами, крім поліцейського, не передбачений.

Твердження про те, що відеозапис нарізаний та не безперервний є неспроможними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду, а факт відеозапису на декількох файлах не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2021р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАПзалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник