Справа № 567/691/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Венгерчук А.О., при секретарі Самолюку А.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сокаль В.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, посвідчення водія НОМЕР_1 видане 14.08.2012

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені)

встановила:

29.05.2021 близько 21:38 год. в с.Тесів по вул.Ватутіна Рівненської області, ОСОБА_1 керував мотоблоком, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд для визначення стану сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотесту DRAGER 6810, що підтверджується тестом №2594 від 23.05.2021.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що 29.05.2021 він разом з ОСОБА_2 та ще одним їхнім знайомим рухались на мотоблоці в с.Тесів. Вказує, що за кермом був ОСОБА_2 . Коли вони під`їхали до будинку, ОСОБА_2 не заглушив двигун мотоблоку та пішов в будинок. ОСОБА_1 побачив, що мотоблок почав рухатись та з метою уникнення ДТП, він сів за кермо вказаного мотоблоку щоб зупинити його. В цей час приїхали працівники поліції. Підтвердив, що пройшов огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора, який показав позитивний результат, від проходження такого огляду в медичному закладі відмовився. Не заперечив, що 29.05.2021 він вживав алкогольні напої.

Захисник Сокаль В.О. в судовому засіданні вважає, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що вина ОСОБА_1 в судовому засіданні не доведена, оскільки ОСОБА_1 не був водієм мотоблоку, окрім того вважає, що мотоблок не є транспортним засобом.

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що мотоблок належить йому та він не зареєстрований у встановленому законом порядку. Будь-яких доказів та документів, що підтверджують його право власності на вказаний мотоблок не надав.

Поліцейський СРПП ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Касимович Т.М. в судовому засіданні пояснив, що 29.05.2021 під час несення служби спільно з інспектором ОСОБА_3 ними було помічено водія мотоблоку, який рухався буз увімкненого світла фар у темну пору доби. Вони намагались зупинити його, але водій ОСОБА_1 , зіскочивши з мотоблоку почав втікати, однак в подальшому був затриманий. Під час спілкування з водієм в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на що він погодився. Зазначає, що за результатом проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження такого огляду в медичному закладі відмовився. Зазначив, що відеофіксація даного правопорушення здійснювалась на нагрудний відеореєстратор.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, надавши оцінку всім доказам в їх сукупності та взаємозв`язку, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з огляду на наступне.

За змістом ст.ст.251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена протоколом про адміністративне правопорушення від 29.05.2021 серії ДПР18 №091460, та матеріалами справи: направленням на огляд водія від 29.05.2021, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, а також наданим відеозаписом, який отримано в порядку, передбаченому ст.251 КУпАП.

Відповідно до результатів тестування ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою алкотесту DRAGER від 29.05.2021 вбачається, що в ОСОБА_1 о 21:51 год. встановлено алкогольне сп`яніння, результат тесту 1,98‰.

Використання медичних виробів Газоаналізатори DRAGER Alkotest, які були завезені та реалізовані на території України, та введені у експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують вірність результатів вимірювання.

Як встановлено з Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки, дане Свідоцтво, яке видане для підтвердження відповідності вимогам законодавства - Alkotest DRAGER 6810, чинне до 19.08.2021.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, на якому зафіксована подія, яка мала місце 29.05.2021, суд пересвідчився у тому, що працівник патрульної поліції запропонував ОСОБА_1 пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній погодився та пройшов такий тест на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту 1,98‰. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння в медичному закладі відмовився.

Окрім того, з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував мотоблоком та після виявлення працівниками поліції почав втікати, що спростовує його заперечення про те, що він вказаним мотоблоком не керував.

Відповідно до довідки ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 01.06.2021 №2896/202/01/10-2021 встановлено, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності: 08.11.2020 - за ч.5 ст.121, ч.1 ст.122, ст.125 КУпАП, 13.05.2021 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно електронної бази даних ОСОБА_1 14.08.2012 отримав посвідчення водія.

Порушень працівниками поліції вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також вимог чинного законодавства, які б могли стати підставою для закриття справи, не встановлено.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.

Також одним із доводів сторони захисту є те, що стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а мотоблок не є транспортним засобом, а тому відповідальність за керування ним наставати не може.

Така позиція захисника є хибною, оскільки механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього не передбачено.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду №278/3362/15-к від 01.03.2018, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Тобто, проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність за керування ним у стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на викладене, мотоблок, яким керував ОСОБА_1 , та обладнаний сидінням та причепом, є транспортним засобом в розумінні п.1.10 ПДР та ст.130 КУпАП.

При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння йому номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Отже, ОСОБА_1 , керуючи мотоблоком та рухаючись по дорозі, був учасником дорожнього руху та був зобов`язаний керуватись Правилами дорожнього руху України.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що він не керував мотоблоком, то вказані доводи не беруться судом до уваги з наступних підстав.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки мотоблоком не керував, а лише намагався зупинити його, не заслуговують на увагу суду та спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 зазначається, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Так, із даних відеозапису вбачається, що на зустріч поліцейському автомобілю рухався мотоблок під керуванням ОСОБА_1 , який після подачі сигналу про зупинку транспортного засобу зіскочив з мотоблоку та почав втікати.

Жодних відомостей про несправність мотоблоку, про які зазначає останній, із наявного відеозапису не вбачається.

Отже, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними доказами, які повністю узгоджуються між собою.

За загальним визначенням транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а тому на водія покладається відповідальність не тільки за своє життя, а й за життя пішоходів та цілісність майна інших громадян.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Окрім того, відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

В рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його вина повністю підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, та в судовому засіданні з досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З зазначених доказів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України, яким забороняється керувати транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його вина повністю підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.

При накладенні адміністративного стягнення враховуються обставини та характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин за вчинення правопорушення, а також береться до уваги те, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, обставини справи, приходжу до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік в межах санкції, визначеної ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, на підставі ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст.8, 24, 36, 40-1, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір"

постановила:

визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню з ОСОБА_1 в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме: в сумі 34000 гривень

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 08.10.2021

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.