Провадження №: 3/752/8997/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 вересня 2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

08 серпня 2021 року у період з 15 год. до 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання своєї дочки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , не залишаючи приміщення квартири на вимогу ОСОБА_2 та висловлюючи на її адресу образливі висловлювання, тим самим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій не визнала. Пояснила суду, що має двох онуків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які після розлучення її дочки із ОСОБА_5 , постійно проживають із батьком за адресою: АДРЕСА_3 . Для матері дітей встановлені дні побачень із дітьми. 08.08.2021 був день побачень ОСОБА_2 з дітьми. Вона допомогла колишньому зятю зібрати онуку та вони разом відвели дівчину до квартири матері, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Вона також зайшла до квартири. У квартирі між нею та дочкою розпочалася сварка, донька виганяла її з квартири, але вона не залишала приміщення, сиділа на кухні та їла морозиво, вважаю чи що має право перебувати у квартирі, оскільки її запросив ОСОБА_5 , який є співвласником квартири. Заперечує, що штовхала ОСОБА_2 . Підтверджує, що вони сварилися між собою, але зазначає, що не спричиняла донці тілесних ушкоджень. Через деякий час її донька викликала поліцію. Вважає, що ОСОБА_2 є агресивною у зв`язку із тим, що має психічні розлади, тому і не може сама бути на одинці із малолітньою донькою, оскілки це є небезпечним для дитини.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її матір`ю, яка, на її погляд, є співмешканкою ОСОБА_5 , який є її колишнім чоловіком. Від шлюбу з останнім мають двох неповнолітніх дітей. Рішенням суду місце проживання дітей визначено із батьком, але рішенням Солом`янської РДА встановлено графік її зустрічей із дітьми. 08 серпня 2021 року був саме такий день. Її малолітня донька перебувала з нею у квартирі, до якої без її дозволу потрапив колишній чоловік, а разом із ним ОСОБА_1 . Вона певний період часу просила матір залишити квартиру, але та відмовлялася це робити, принижувала її перед дитиною, насміхалася, забруднила меблі невідомою речовиною, зіпсувала їжу, яку вона приготувала для себе та дитини, погрожувала тим, що у неї незабаром відберуть як квартиру, так і дітей. Під час конфлікту матір двічі вдарила її рукою по обличчю, била кулаками по голові та штовхала у спину. Вона намагалася зафіксувати поведінку ОСОБА_1 на мобільний телефон, але остання його відібрала. Після таких неправомірних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який також залякував її, викликала поліцію. Вважає, що такі дії ОСОБА_1 є проявом домашнього насильства психологічного характеру, що травмує її та її дітей, негативно впливає на її психоемоційний стан, викликає почуття тривоги та занепокоєння тощо. Звинувачення щодо її незадовільного психічного стану відкидає, у спростування чого надала суду копії сертифікатів щодо періодичного психіатричного огляду і довідку лікаря-психіатра від 29.03.2021.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 суду пояснив, що діти за рішенням суду проживають разом із ним, а їх матір - ОСОБА_2 лише періодично бачиться з дітьми у визначені рішенням РДА дні. Після розірвання шлюбу у них із ОСОБА_2 досить напружені відносини. 08.08.2021 ОСОБА_2 приїхала до нього за дітьми. Син ОСОБА_3 відмовився виходити до неї, а донька ОСОБА_4 була не проти поїхати із матір`ю на побачення. Через деякий час він разом з ОСОБА_1 поїхали до квартири, де проживає ОСОБА_2 . Він одразу піднявся до квартири, а ОСОБА_1 прийшла через деякий час і він її впустив. Побачивши ОСОБА_1 , його колишня дружина почала штовхати та кричати на останню, виганяти із квартири. Заперечує, що ОСОБА_1 вчиняла протиправні дії відносно ОСОБА_2 . Пояснюючи причини перебування ОСОБА_1 у квартирі ОСОБА_2 пояснив, що він як співвласник квартири, запросив ОСОБА_1 . Пояснюючи причини його знаходження у квартирі, де проживає ОСОБА_2 , зазначає, що його колишня дружина є агресивною, неврівноважено, має психічні захворювання, погрожувала, що вб`є дітей та себе, тому він вважає за доцільне під час зустрічей перебувати поруч із дитиною, але це дратує його ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_2 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та є однією із співвласників зазначеної квартири, яка на праві приватної власності у рівних частках належить ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

З пояснень учинків провадження судом встановлено, що особа, відносно якої складений протокол - ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 . Між останнею та колишнім чоловіком ОСОБА_5 триває спір про місце проживання спільної дитини.

Розпорядженням Солом`янської РДА від 13.11.2020 № 747 визначено способи участі ОСОБА_2 у вихованні дітей - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_3 , 2006 року народження шляхом встановлення днів побачень у першу і третю суботи кожного місяця з 10 год. до 19 год., у другу і четверту неділю кожного місяця з 10 год. до 19 год., половину осінніх, зимових і весняних канікул та тридцять днів влітку для сумісного відпочинку.

08 серпня 2021 року був одним із тих днів, коли ОСОБА_2 мала право на побачення із дітьми, тому малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2., перебувала у вищезазначеній квартирі разом із матір`ю.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не належить до осіб, що має право володіння чи користування квартирою кв. АДРЕСА_2 . Під час судового розгляду ОСОБА_1 не змогла пояснити суду правомірність свого перебування за місцем проживання ОСОБА_2 у визначений для останньої день побачень із дитиною.

Надання дозволу на перебування ОСОБА_1 за місцем свого проживання під час побачення із донькою, ОСОБА_2 категорично заперечувала.

Даними відеозапису подій, на якому ОСОБА_1 себе впізнала, зафіксовано факт сварки між ними, з приводу перебування ОСОБА_1 у квартирі.

До пояснень свідка ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_2 застосувала силу до ОСОБА_1 і погрожувала їй, суд ставиться критично, оскільки між ним, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 існують напружені відносини, що пов`язано із наявністю спору про визначення місця проживання дітей і порядку спілкування з ними тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно із положеннями ст.157, ч.1,2 ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України).

Згідно із ст. 257 СК України баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав до вихованні внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Під час розгляду вищезазначеного адміністративного матеріалу інтересами суд не було надано доказів того, що існує рішення, яким побачення ОСОБА_2 з дитиною повинно відбуватися у присутності іншої особи.

Стаття 28 Конституції України гарантує кожному громадянинові України право на повагу до його гідності, та регламентує, що ніхто не може бути підданий поводженню, що принижує його гідність.

Абз.3 п.1 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд приходить до висновку що ОСОБА_1 08 серпня 2021 року о період з 15 год. по 15 год. 30 хв., перебуваючи за місцем проживання своєї дочки ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , не залишаючи приміщення квартири ОСОБА_2 та висловлюючи на адресу останньої образливі висловлювання, діяла умисно, оскільки розуміла, що така її поведінка перешкоджає законному праву ОСОБА_2 на перебування із донькою, оскільки розуміла, що її слова та дії ображають і принижують доньку та призводять до емоційної невпевненості.

При цьому суд ґрунтує свої висновки на поясненнях потерпілої, відеозаписі подій із квартири. Заперечення ОСОБА_1 суд оцінює критично, оскільки вона обізнана щодо ситуації, яка сталася у доньки із чоловіком з приводу розлучення, поділу майна та визначення місця проживання дітей та свідомо підтримує у вищезазначених спорах позицію колишнього чоловіка доньки - ОСОБА_5 , чиї показання суд також розцінює критично, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що між колишнім подружжям також існує спір щодо квартири, у якій сталися вищезазначені події.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства психологічного характеру.

Визначені у протоколі дії ОСОБА_1 щодо домашнього насильства за ознаками фізичного характеру, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 вдарила або штовхала ОСОБА_2 матеріали справи не містять. Тому кваліфікація дій Наколюжної за ознаками вчинення домашнього насильства фізичного характеру, підлягає виключенню.

Враховуючи, особу правопорушника, яка є пенсіонером, вчинення нею правопорушень умисно, відсутність обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, її ставлення до вчиненого, суд вважає за доцільне піддати ОСОБА_1 такому виду стягнення як штраф. Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненим правопорушенням і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП. Окрім того, згідно ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись абз.3 п.1 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 28 Конституції України, ст. 141, 153, 157, 158 СК України, ст. 9, 33-35, ч.1 ст.173-2, 276-280, 283-285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко