ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1394/21 Номер провадження 33/814/450/21Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

з участю секретаря Гнатюк О.С., Міщенко Я.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката Щура О.В.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Щура Олександра Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11 червня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно з постановою судді, 30.05.2021 року близько 05 год. 12 хв. в районі будинку № 13/42 по проспекту М. Вавілова в м. Полтаві ОСОБА_1 керував транспортним засобом "VOLKSWAGEN CRAFTEK", д.н.з. НОМЕР_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу ALKOTEST № 7510, результат огляду позитивний 0,25 ‰.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Щур О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема, матеріали справи не містять доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що в свою чергу свідчить про недоведеність вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, обов`язковою складовою якого є доведення факту керування особою, яка перебуває в станів сп`яніння транспортним засобом.

Також вказує на наявність лише часткової відеозйомки з нагрудних камер поліцейських, що зумовило зазначення в протоколі неправдивої інформації. Зазначає, що мало місце недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що розгляд справи відбувся 11.06.2021 без участі притягнутої особи, копію оскаржуваної постанови адвокат отримав після ознайомлення з матеріалами справи 14.06.2021, подавши 22.06.2021 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, як пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова постановлена 11.06.2021 та отримана адвокатом 14.06.2021. Після отримання копії постанови апеляційна скарга була подана 22.06.2021.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення адвоката, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП, з дотриманням принципу «поза всяким сумнівом» .

Зокрема, судом взято до уваги в якості належних доказів - протокол у справі про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 №192784 від 30.05.2021 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з яким останній був ознайомлений, поставивши свій підпис та вказавши, що надасть пояснення в суді, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з результатом якого «проба позитивна -0,25%» ОСОБА_1 також був згоден, талон тестування на алкоголь за допомогою алкотестеру Drager 7510, прилад ARLM-0347, тест №84, згідно якого станом на 05:25 год. 30.05.2021 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння результат 0,25% проміле, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , записи відеореєстратору зі службового автомобіля та бодікамери працівника поліції 00100.

Вказані докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення, перебіг обставин проведення огляду на стан сп`яніння та процедуру залучення свідків.

Зазначені докази не були спростовані в ході апеляційного розгляду.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення та ставлять під сумнів висновки суду першої інстанції щодо винуватості водія ОСОБА_1 в скоєнні правопорушенням за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку працівниками поліції здійснювалась фіксація всіх обставин правопорушення від моменту порушення водієм ПДР України, зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що вбачається з запису відеореєстратора службового автомобіля 30.05.2021 о 05:12 год. (відеозапис з 00:30 хв. до 01:30 хв.) де зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом та спілкування з працівниками поліції, до проходження останнім огляду на стан сп`янінні в присутності двох свідків, роз`яснення прав правопорушнику та складання протоколу, що зафіксовано на бодікамеру працівника поліції.

Вказані відеозаписи були витребувані апеляційним судом, дослідженні та приєднані до матеріалів справи.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_4 , необхідно виходити з критичного відношення до останніх, оскільки вони за своїм змістом не узгоджуються з іншими доказами, зокрема із записами відеокамер, на яких зображено особу водія за кермом транспортного засобу, який спочатку перебував в русі, а потім був зупинений працівниками поліції.

Вказаний свідок пояснив, що перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_1 і саме на його прохання сів за кермо транспортного засобу "VOLKSWAGEN CRAFTEK", який в подальшому був зупинений працівниками поліції внаслідок порушення правил дорожнього руху.

Між тим, із запису відеореєстратора, який приєднано до матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції здійснено зупинку мікроавтобуса, за кермом якого знаходиться особа, яку в подальшому ідентифіковано як ОСОБА_1 .

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає вразі якщо особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність факту керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 .

За вказаних обставин, апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про відсутність доказів керування ним автомобілем, оскільки останнє спростовується записами відеореєстратора та нагрудних відеокамер працівників поліції.

Крім того, при складанні та підписанні протоколу водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем саме ним, а не свідком ОСОБА_4 .

Що стосується доводів апеляційної скарги про фрагментальність та частковість здійснення запису перебігу подій, апеляційний суд приходить до висновку, що сама по собі відсутність повного та безперервного запису з бодікамери не унеможливлює розцінювати надані суду відеозаписи в якості належного доказу.

Із переглянутого відеозапису вбачається, що поліцейськими зафіксовано весь перебіг подій, від моменту зупинки транспортного засобу, із відтворенням обставин щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння та залучення свідків, що необхідно для правильного встановлення всіх фактичних обставин по справі.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захиснику - адвокату Щуру Олександру Валерійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Щура Олександра Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна