Номер провадження: 33/813/1244/21
Головуючий у першій інстанції Кузнецова В.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання - Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Гжибовського Андрія Олеговича на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 08 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 08 вересня 2021 року у задоволенні клопотання адвоката Гжибовського Андрія Олеговича, який є представником ОСОБА_1 про призначення судової автотехнічної експертизи - відмовлено.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, представник ОСОБА_1 - Гжибовський Андрій Олегович подав апеляційну скаргу,у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 08 вересня 2021 року та закрити провадження у справі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначеного на 05.10.2021 року, з`явилися представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Гжибовський А.О. та потерпілий - ОСОБА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Гжибовського А.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_2 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, ч. 7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та судовому засіданні апеляційного суду, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №021293 від 10.06.2021 року, відповідно до якого 10.06.2021 року о 13 год. 25 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по двухрядній дорозі у крайній лівій полосі, не переконався, що його перестроювання у праву смугу буде безпечним і не створить перешкод або небезпечне для інших учасників, не надав дороги автомобілю «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався у попутному напрямку по тій смузі на яку ОСОБА_1 мав намір перестроюватись та допустив зіткнення.В результаті порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306, указані транспортні засоби отримали механічні пошкодження(а.с. 1);

-схемою місця ДТП від 10.06.2021 року (а.с.2);

-письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 та водія ОСОБА_2 від 10.02.2021 року (а.с. 3,4).

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, представник апелянта посилається на те, що ОСОБА_1 не вважає себе винним у скоєнні вищевказаного ДТП, оскільки виконував правила дорожнього руху у повній відповідності та рухався у своїй полосі.

Проте вказані доводи апелянта повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, в ході розгляду справи, було встановлено, що ОСОБА_1 рухаючись по двухрядній дорозі у крайній лівій полосі, не переконався, що його перестроювання у праву смугу буде безпечним і не створить перешкод або небезпечне для інших учасників, не надав дороги автомобілю «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку по тій смузі на яку ОСОБА_1 мав намір перестроюватись та допустив зіткнення, в наслідок чого в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вищевказане підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 021293 від 10.06.2021 року, схемою місця ДТП від 10.06.2021 року, поясненнями ОСОБА_2 та відеозаписом з місця ДТП, наданим ОСОБА_2 , який був досліджений та відтворений в суді апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про те, що суд взяв до уваги вищевказане відео, яке надане іншою стороною та яке не долучене до матеріалів справи є безпідставними, з огляду на те, що вказане відео безпосередньо стосується обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке мало місце 10.06.2021 року. При цьому, надане ОСОБА_2 відео в суді з місця ДТП, жодним чином не спростовує тих фактичних обставин, які були встановлені суддею під час розгляду справи.

Щодо посилань апелянта про те, що жодних свідків знайдено не було і як наслідок їх відомості та пояснення отримані не були, то апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини.

Доводи представника ОСОБА_1 - Гжибовського А.О. про те, що суд не вирішив всі питання які визначенні у ст. 280 КУпАП, а саме: не вирішив чи є вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, не зясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема щодо призначення по справі автотехнічної експертизи - є необгрунтованими, виходячи з наступного.

Так, у справах про порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, призначення судових авто-технічних експертиз є загальною практикою, оскільки для з`ясування обставин ДТП у багатьох випадках необхідні відповідні спеціальні знання. Разом з тим, призначення таких експертиз не є обов`язковим. У деяких випадках обставини ДТП можуть бути встановлені на підставі дослідження сукупності інших доказів.

Матеріалами справи встановлено, що у цій справі місцевий суд обґрунтував свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 на підставі сукупності допустимих і належних доказів, які були наведені вище і які дозволили суду першої інстанції встановити обставини ДТП відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

За наведених обставин, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, з дотриманням вимог ст.252 КУпАП оцінив зібрані у справі докази та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.3. «б», п.10.1. та 10.3. ПДР України, оскільки такі докази, які беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, наявні в матеріалах справи.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Слід зазначити, що під час слухання справи у суді апеляційної інстанції, представник ОСОБА_1 - Гжибовський А.О. клопотання про призначення по справі експертизи не заявляв.

Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини справи достовірно вказують, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , що підтверджує правомірність складення відносно нього протоколу серії ААБ №021293 від 10.06.2021 року про адміністративне правопорушення.

Інших порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, немає.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку наявним в ній доказам та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи 10.09.2021 року, тобто одразу після отримання копії оскаржуваної постанови суду (а.с.40), представник ОСОБА_1 - Гжибовський А.О. фактично виконав оскаржувану постанову суду, оскільки сплатив накладений на ОСОБА_1 штраф у розмірі 850 грн. на користь держави та судовий збір у розмірі 454 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи оригіналами квитанцій від 10.09.2021 року (а.с. 41).

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Будь-які інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, суду не надано.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Гжибовського Андрія Олеговича - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 08 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра