08.10.2021 933/618/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2021 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Корнєєвої В.В.
при секретарі Голомідовій К.А.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля заяву судді Олександрівського районного суду Донецької області Поповича Ігоря Анатолійовича про самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ,
01.10.2021 року з Донецького апеляційного суду до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява судді Олександрівського районного суду Донецької області Поповича Ігоря Анатолійовича про самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 разом з копіями матеріалів адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
27 серпня 2021 року суддя Олександрівського районного суду Донецької області подав заяву про самовідвід від розгляду адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яка мотивована тим, що потерпілим у даній справі є ОСОБА_2 , яких згідно п. 26 наказу Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області № 539 від 25.08.2021 року, входить до складу ССО з охорони Олександрівського районного суду. Враховуючи викладе, з метою запобігання будь-яким сумнівам неупередженості під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вважає за необхідне заявити самовідвід.
Учасники розгляду заяви про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином.
Суд, дослідивши зміст заяви про самовідвід судді Поповича І.А., приходить до наступних висновків.
Норми Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок вирішення питання про відвід судді, але з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі кримінального процесуального права при вирішенні цього питання, а саме ст.ст.75, 76, 81 КПК України.
Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст.75 та ст.76 КПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
В наданій заяві про самовідвід зазначено, що оскільки потерпілий ОСОБА_2 входить до складу ССО ТУ Служби охорони в Донецькій області та здіснює охорону Олександрівського районного суду, даний факт викликає сумніви у неупередженості судді Поповича І.А. при розгляді справи.
Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
В даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.
Відповідно до п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку, довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.
Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Як вбачається з матеріалів заяви про самовідвід, дійсно, ОСОБА_2 є працівником Служби судової охорони Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області та відповідно до затвердженого наказу начальника цієї служюи А. Єпура № 539 від 25.08.2021 року здійснює разом із іншими співробіниками ССО охорону Олександрівського районного суд Донецької області, тобто співробіник ССО ТУ СДО в Донецькій області ОСОБА_2 безпосередньо із суддею Поповичем І.А. не працює та не знаходиться в його підпорядкуванні.
Виходячи із викладеного, посилання судді Попович І.А. на те, що потерпілий ОСОБА_2 входить до складу Служби судової охорони ТУ СДО в Донецькій обалсті та здійснює охорону Олександрівського районного суд Донецької області не є підставою для самовідводу та ознакою необ`єктивності чи упередженості судді.
Окрім того, суддею Поповичем І.А. зазначену заяву про самовідвід було подано передчасно, оскільки по справі ще не було призначено судове засідання та не заслухавно думку сторін по справі щодо наявності підстав для відводів ( самовідводу) головуючого судді.
Таким чином, під час розгляду даної заяви судом не встановлені будь-які обставини, що свідчили б про неупередженість судді Поповича І.А. при розгляді адміністративної справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Керуючись ст. ст.75-76, 80-81 КПК України, суддя, -
В задоволенні заяви судді Олександрівського районного суду Донецької області Поповича Ігоря Анатолійовича про самовідвід від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Корнєєва