П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , прокурора Клим`юк С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ДПСУ 94 прикордонного загону на посаді - начальника 4-ї групи чергових ВСУ, за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу №32 про адміністративне правопорушення вбачається, що у період на 24 серпня 2021 року по 94 прикордонному загону підполковник ОСОБА_2 виконував обов`язки добового наряду «начальника зміни оперативно-чергової служби відділу управління службою». Так, 24 серпня 2021 року, під час перевірки несення військовослужбовцями добового наряду, відповідальним по прикордонному загону полковником ОСОБА_3 , близько о 03.20 год., було виявлено, що підполковник ОСОБА_2 перебуває під час несення наряду в тапочках та без особистої зброї (яка знаходилась в сейфі).

Вказаним ОСОБА_1 , порушив ст.ст. 291,293 ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», п. 3.4 наказу №200 від 21.10.2003, «Про затвердження Інструкції про застосування зброї, бойової техніки, озброєння кораблів (катерів), літаків і вертольотів Державної прикордонної служби України, спеціальних засобів та заходів фізичного впливу під час охорони державного кордону та виключної (морської) економічної зони України».

Таким чином, підполковник ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ДПСУ 94 прикордонного загону на посаді - начальника 3-ї групи чергових ВСУ, у порушення вище наведених вимог закону, 24.08.2021 виконуючи обов`язок добового наряду - «начальника зміни оперативно-чергвої служби відділу, управління службою» під час несення чергування, знаходився в тапочках та без особистої зброї (яка знаходилась в сейфі), чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172- 15 КУпАП - недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , повідомив, що вказана подія мала місце. Разом із тим, зазначив на те, що він зняв та замкнув у сейфі належну йому табельну зброю, який опечатав, оскільки пішов у санітарну кімнату, яка не є належним місцем для розміщення зброї. При цьому зазначив, що санітарна кімната знаходиться поруч біля 10 метрів. Коли він повертався, то зустрів заступника начальника ОСОБА_4 , який зробив йому зауваження, про те що він знаходиться без зброї, на пояснення ОСОБА_1 не реагував. Після чого ОСОБА_1 , взяв зброю із сейфу та одів на себе, в подальшому службу ніс із зброєю. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати та врахувати, що він має на утриманні трьох дітей, є учасником бойових дій.

Окрім того, останнім подано через канцелярію суду письмові пояснення до яких додано копії свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Серія НОМЕР_1 від 04.02.2016 року); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( Серія НОМЕР_2 від 18.03.2009 року); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( Серія НОМЕР_3 від 28.03.2018 року), та копію посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_4 від 23.02.2018, на ім`я ОСОБА_1 .

Прокурор в судовому засіданні підтвердив обставини справи, що викладені в протоколі, просив суд накласти на правопорушника адміністративне стягнення, враховуючи особу правопорушника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника та прокурора вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15КУпАП - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, в умовах особливого періоду.

Так, згідно матеріалів справи, підполковник ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ДПСУ 94 прикордонного загону на посаді - начальника 3-ї групи чергових ВСУ, у порушення вище наведених вимог закону, 24.08.2021 виконуючи обов`язок добового наряду - «начальника зміни оперативно-чергвої служби відділу, управління службою» під час несення чергування, знаходився в тапочках та без особистої зброї (яка знаходилась в сейфі).

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, стверджується протоколом № 32 про адміністративне правопорушення від 10.09.2021, поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні, витягом із наказу ДПСУ 94 прикордонного загону про призначення складу добового та інших видів нарядів від 20.08.2021 №241-дн; доповідною запискою полковника Ополонського О., письмовими поясненняими ОСОБА_1 від 25.08.2021, наказом Чопського прикордонного загону ДПСУ від 05.07.2021 №657-аг та іншими наявними у матеріалах справи доказами.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо накладення стягнення на ОСОБА_1 , за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст. 22 КУпАП,які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22КУпАП закон не містить.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність винного суд визнає визнання вини, щире каяття. Обставин, що обтяжують відповідальність винного, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд, вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КпАП, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника: раніше до адміністративної відповідальності не притягався, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його майновий стан, визнання вини у вчиненому.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено. За правилами ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22КУпАП закон не містить.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддя також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004усправі № 1-33/2004.

Так, приймаючи рішення по справі, суд враховує правові позиції висловлені ЄСПЛ у справі «Бакланов проти Росії» (09.06.2005 року) та у справі «Фрізен проти Росії» (24.03.2005 року), а саме те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Крім того, суд приймає до уваги правові позиції висловлені у справі «Ісмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16.10.2008 року), згідно яких для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи.

На переконання суду, застосування такого виду стягнення як штраф відносно ОСОБА_1 , з урахуванням вище наведеного, буде надмірним тягарем для останнього, та не буде відповідати ст. 7 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу винного в їх сукупності, обставину, що пом`якшує відповідальність правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин вчиненого правопорушення, обставину, що правопорушник вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь вини останнього у вчиненому правопорушенні, його відношення до вчиненого, характеристику із місця місця роботи, те що він визнає вину, щиро розкаєються у вчиненому, що в сукупності на переконання суду, свідчить про малозначність вчиненого ним правопорушення, тому суддя дійшов висновку, що можливо, відповідно до ст. 22 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.172-15 КУпАП, оголосивши йому усне зауваження.

Такий вид адміністративного стягнення буде мати достатній профілактичний вплив і дозволить запобігти вчиненню ОСОБА_1 , в подальшому правопорушень, а також засвідчить невідворотність реагування на кожне правопорушення та не буде становити надмірний тягар для нього.

Відповідно до ст. 284 КУпАПпри оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП за малозначністю вчиненого діяння на підставі ст.22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош