Справа № 466/2273/21 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/971/21 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисника адвоката Цибака О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2021 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10200 гривень в дохід держави, а також позбавити її права керування всіма видами транспортних засобів терміном на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 збір в дохід держави у розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді, 10 березня 2021 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_1 у м. Львові на вул. Бетховена, 5, керувала транспортним засобом марки «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: порушена вимова, тремтіння рук, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

Одночасно просить поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся у її відсутності та повний текст постанови отримано 21.05.2021.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова судді першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного, всебічного, об`єктивного дослідження усіх обставин справи, та прийнятою за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів.

Як зазначає ОСОБА_1 , вона адміністративне правопорушення не вчиняла, в її діях немає ознак складу адміністративного правопорушення, натомість матеріали справи про адміністративне правопорушення складені та огляд на стан сп`яніння проведений працівниками поліції з порушенням вимог чинного законодавства.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що судове засідання, на якому було прийнято оскаржувану постанову, проводилося у відсутності ОСОБА_1 , а копію постанови отримано стороною захисту 21.05.2021, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №189965 від 10 березня 2021 року (а.с.1), який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, 10 березня 2021 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_1 у м. Львові на вул. Бетховена, 5, керувала транспортним засобом марки «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: порушена вимова, тремтіння рук, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушила п. 2.5 ПДР, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомилася, про що проставила особисті підписи у відповідних його графах, вказавши, що не згідна.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3, 4), в присутності яких водій автомобіля «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано, як водію автомобіля «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що остання попросила почекати, щоб мати змогу отримати юридичну консультацію по телефону, після чого працівники поліції озвучили пропозицію перейти до процедури огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд не вбачає тиском працівників поліції той факт, що працівники поліції не стали очікувати надання правової допомоги ОСОБА_1 , адже остання, як особа, яка володіє водійським посвідченням, повинна знати вимоги Правил дорожнього руху, зокрема в частині обов`язку пройти огляд на стан сп`янінння за вимогою працівника поліції, та такі дії останньої розцінюється судом як спосіб затягування часу з метою уникнення відповідальності за вчинення порушення вимог ПДР.

Згідно з положеннями ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

В даному випадку факт відмови ОСОБА_1 зафіксовано відеозаписом, на якому, зокрема видно одного із свідків, та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , даних про те, що вказані свідки особисто не підписували пояснення та протокол про адміністративне правопорушення апеляційним переглядом не встановлено, відтак твердження ОСОБА_1 про те, що на місці зупинки транспортного засобу був лише один свідок апеляційний суд не бере до уваги.

Підставою для зупинки й перевірки водія автомобіля «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у тому числі на стан алкогольного сп`яніння, стало порушення останньою вимог п.2.3 в ПДР, а саме така керувала транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки, що стверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3893465 від 10 березня 2021 року (а.с.5). Водночас, на час апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про скасування вказаної постанови у встановленому законом порядку.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі - Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17 червня 2020 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі - Закон №720-IX), який 02 липня 2020 року було підписано Президентом України, а 3 липня 2020 року - опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному вебсайті Верховної Ради України. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

З аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, вбачається, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03 липня 2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії, несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, апеляційним судом не береться до уваги те, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також того, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.286-1 КК України, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної Ради України законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами, так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

Таким чином, чинною редакцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На переконання апеляційного суду, наявними в матеріалах справи доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про істотні порушення працівниками поліції вимог КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, її апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Т.М.Урдюк