КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/4453/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кирилюк Г. М., секретаря Гайворонського В. М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2021 року в складі судді Горбатовської С. А., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 червня 2021 року серії ГП № 526846, 16.06.2021 о 15.40 год. гр. ОСОБА_1 , керуючи т/з Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті просп. Повітрофлотський і вул. Нова в м. Києві, порушив Правила дорожнього руху, а саме п.п.8.7.3 е ПДР України. На неодноразову законну вимогу пред`явити посвідчення водія працівникам поліції ст. лейтенанту ОСОБА_2 та капітану ОСОБА_3 . ОСОБА_1 проігнорував та нецензурно висловився в бік працівників поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2021 року на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2021 року та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Посилається на ті підстави, що судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 185 КУпАП.

Зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції не розкрито об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, не зазначено, в чому саме виражалася злісна непокора вимозі поліцейського, суть правопорушення викладена формально, не конкретизовано, загальними фразами, яка не відображає усіх кваліфікуючих ознак, передбачених ст. 185 КУпАП.

Заперечує, що ним вчинялись дії, спрямовані на злісну непокору працівникам поліції, а ним було запропоновано надати докази нібито скоєного правопорушення. Таким правом він керувався виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17.

Працівники поліції погодились надати такі докази, запропонували пройти до їхнього службового автомобіля для перегляду відповідного запису або інших доказів. Але, як тільки він став виходити з машини, працівники поліції заламали йому руки та одягли кайданки.

Суд першої інстанції перекрутив фактичні обставини справи, зазначив, що ОСОБА_1 відмовився пред`явити на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія і документи на автомобіль зазначивши, що документів немає, чого насправді не було.

При складанні протоколу серії ГП №526846 працівниками патрульної поліції грубо порушені ст. 268 КУпАП, не надано можливості отримати правову допомогу адвоката, на що суд першої інстанції уваги не звернув. Ненадання можливості реалізувати право особи на надання правової допомоги є грубим порушенням прав цієї особи. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду, справа №524/9827/16-а.

Вважає, що вказаний протокол складено з порушенням ст. 256 КУпАП, п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, п. 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2018 року №1376, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941. До протоколу про адміністративне правопорушення не було додано БК АА-00712, відеофіксація.

При розгляді справи судом першої інстанції порушено його право на виклик свідків - працівників поліції, що складали протокол та здійснили адміністративне затримання.

Суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що його було затримано о 16.00 год. та доставлено до будівлі Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, про що складений протокол про адміністративне затримання АЗ №143543 від 16.06.2021. Його звільнили о 17.00 год. Однак з 16.00 до 17.00 год. ніяких адміністративних матеріалів за ст. 126, 122 КУпАП складено не було, його особу було встановлено при затриманні шляхом вилучення паспорту та його фотографування. За цей проміжок часу працівниками поліції було складено лише протокол за ст. 185 КУпАП. Отже, дії працівників поліції стосовно адміністративного затримання у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП, складання адміністративних матеріалів та встановлення особи є безпідставними.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Не заперечував проти розгляду справи у відсутність свого захисника.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, переглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245 , 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені судом першої інстанції та наведені у постанові.

Як вбачається з матеріалів справи, факт вчинення ОСОБА_1 порушення п. 8.7.3.е ПДР України підтверджується постановою про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №551648, яка оскаржена у встановленому законом порядку не була (а.с. 4).

Відповідно до абзацу частини другої ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Оскільки факт порушення ОСОБА_1 ПДР України було доведено належними доказами, доводи останнього про незаконність вимоги працівника поліції пред`явити документи, передбачені п.2.1 ПДР України, є необґрунтованими.

Висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки у вказаній справі було встановлено, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.

В даній справі обставини є іншими.

Доводи ОСОБА_1 про ненадання до протоколу про адміністративне правопорушення доказів відеофіксації не спростовують факту наявності в діях останнього правопорушення.

Із дослідженого судом відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, здійсненого під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, який було надано на адвокатський запит представника ОСОБА_1 - адвоката Болото О.О., вбачається, що під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, водієм не було пред`явлено на вимогу останніх посвідчення водія, що свідчить про ухилення від законної вимоги працівника поліції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 визнав, що він не надавав посвідчення водія, оскільки заперечував факт вчинення ним порушення ПДР України, оскільки працівники поліції відмовлялись надати йому докази проїзду перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

З огляду на те, що питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП віднесено до компетенції суддів районних, районних у місті, міських та міськрайонних судів, права ОСОБА_1 скористатися юридичною допомогою адвоката в суді при розгляді його справи порушено не було.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 18 лютого 2020 року в справі №524/9827/16-а також не може бути взято судом до уваги, оскільки в цій справі мова йшла про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП, розгляд якої згідно ст. 222 КУпАП здійснюють органи Національної поліції, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Обставини справи в даній справі є іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 267 КУпАП адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення не зупиняє їх виконання.

Заходи забезпечення провадження у справі у вигляді адміністративного затримання згідно протоколу АЗ №143543 про адміністративне затримання за ст. 261 КУпАП ОСОБА_4 оскаржені не були.

Посилання останнього на те, що 16.06.2021 його затримали незаконно, не можуть слугувати підставою для звільнення останнього від адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП.

За відсутності посилань на обставини, які могли бути підтверджені або спростовані показами працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про їх виклик в судове засідання, з огляду на те, що вони вже висловили свою позицію при складанні матеріалів адміністративного правопорушення, є правильним.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію ОСОБА_4 щодо незаконності постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам справи.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст.256, 268, 278 КУпАП, які могли би істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності , а отже підстав для скасування постанови з наведених у апеляційній скарзі доводів не вбачається.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк