справа 631/932/21
провадження № 3/631/347/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М.,
за участю секретаря судового засідання М`ячиної Ю. В.,
прокурора Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області Малюкіна Р. В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області матеріали, надіслані Управлінням стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нововоселівка Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Нововодолазьким РВ ГУМВС України в Харківській області 08 липня 2011 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на час розгляду справи в суді не працевлаштований, працював на посаді начальника автомобільного відділення водія групи забезпечення частини забезпечення та обслуговування Навчального центру Оперативно рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (наразі Міжрегіональний центр гуманітарного розмінування та швидкого реагування державної служби України з надзвичайних ситуацій), зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2021 року оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Димитрієвим Олегом Андрійовичем, відповідно до повноважень, наданих абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частиною 1 розділу 3 «Положення про Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України» складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 517 відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що надійшов на адресу Нововодолазького районного суду Харківської області 22 вересня 2021 року за вхідним № 5252/21-вх та був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/932/21 (провадження № 3/631/347/21) й згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий головуючому судді Трояновській Т. М.
Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади начальника автомобільного відділення водія групи забезпечення частини забезпечення та обслуговування Навчального центру Оперативно рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, згідно підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ являючись суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, та згідно абзацу 15 частини 1 статті 1 вказаного Закону суб`єктом декларування, в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення за період, який охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, а саме 13 квітня 2021 року.
Таким чином, дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнав у повному обсязі та пояснив, що з його боку дійсно мало місце несвоєчасне подання декларації за минулий 2020 рік після звільнення, яку фактично було подано 13 квітня 2021 року. Дане порушення сталося через те, що зазвичай про обов`язок подати декларацію нагадували на попередньому місці роботи та допомагали з цим. У скоєному щире розкаявся та попросив суворо не карати.
Прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області Малюкін Р. В. у судовому засіданні вважав, що протокол щодо вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, складено відповідно до діючого законодавства України, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного проступку, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому його слід притягнути до відповідальності за вчинене.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновок прокурора з питань, які виникали в ході розгляду справи, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, а також безпосередньо перевіривши у нарадчій кімнаті відкрите електронне джерело офіційний вебсайт Національного агентства з питань запобігання корупції Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддя прийшов до такого.
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції» (далі Закон України «Про запобігання корупції»).
Абзацом 10 частини 1 статті 1 цього Закону розтлумачено, що правопорушенням, пов`язаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Отже, одним з елементів складу адміністративного правопорушення є суб`єкт проступку. Організація ефективної протидії та боротьби з корупційними проявами передусім вимагає правильного і чіткого визначення кола суб`єктів, які можуть вчиняти правопорушення, пов`язані з корупцією, аналіз їх дій.
Підпункт «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» чітко визначає, що суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи рядового і навчальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 було затверджено Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (далі Положення).
Відповідно до пункту 2 вказаного Положення Служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Згідно з пунктів 6 та 28 Положення особи начальницького складу є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції». Особи рядового і начальницького складу користуються правами і виконують службові обов`язки відповідно до законодавства та цього Положення.
З копії Витягу із наказу начальника Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (по особову складу з кадрових питань) О. М. Білотіл від 14 квітня 2015 року № 157 вбачається, що сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , 1995 року народження, звільнено з посади водія автомобільного відділення групи забезпечення частини забезпечення та обслуговування Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій та за його згодою призначено на посаду начальника відділення водія автомобільного відділення групи забезпечення частини забезпечення та обслуговування Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (на вищу посаду у порядку просування по службі).
Відповідно до посадової інструкції начальника відділення водія автомобільного відділення групи забезпечення частини забезпечення та обслуговування Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, затвердженої 19 вересня 2017 року начальником Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій полковником служби цивільного захисту О. М. Білотілом встановлено, що начальник відділення водій автомобільного відділення групи забезпечення частини забезпечення та обслуговування Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій підпорядковується безпосередньо начальнику групи забезпечення та є начальником для всього особового складу автомобільного відділення; повинен знати Конституцію України, Укази Президента України, постанови та розпорядження Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, накази Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що стосуються сфери діяльності підрозділу, правила та норми з охорони праці та пожежної безпеки.
Як визначено у пункті 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593, особи рядового і навчальницького складу зобов`язані, зокрема додержуватися вимог антикорупційного законодавства; особи начальницького складу зобов`язані дотримуватися вимог та обмежень, установлених Законом України «Про запобігання корупції».
Відповідно до примітки статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Отже, ОСОБА_1 , який проходив службу на посаді начальника автомобільного відділення водія групи забезпечення частини забезпечення та обслуговування Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, належав до осіб начальницького складу відповідної служби, а тому на нього розповсюджувались обов`язки, передбачені пунктами 6, 28 та 31 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593, а також абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» й він у розумінні абзацу 14 частини 1 статті 1 цього нормативно-правового акту є суб`єктом декларування.
Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив те, що йому було відомо про обов`язок подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення за минулий рік.
Відповідно до копії наказу Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 17 січня 2020 року № 29 (по особовому складу з кадрових питань) прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника відділення водія автомобільного відділення групи забезпечення частини забезпечення та обслуговування Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій звільнено із служби у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 173 підпунктом 1 та пунктом 176 підпунктом 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу наказом начальника Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 15 січня 2020 року № 19 (по особовому складу з кадрових питань), вважати таким, що справи та посаду здав. З 19 січня 2020 року виключити з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій, списків особового складу Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, зняти з усіх видів забезпечення і направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік.
Як вбачається з матеріалів справи, 19 січня 2020 року прапорщику служби цивільного захисту ОСОБА_1 під особистий короткий підпис була вручена пам`ятка при звільненні зі служби цивільного захисту (роботи) осіб начальницького складу та державних службовців Державної служби України з надзвичайних ситуацій, відповідно до якої роз`ясненні положення статтей 26 та 45 Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі щодо необхідності подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після припинення діяльності за минулий рік.
Так, абзацом другим частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено обов`язок осіб, зазначених у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону (у тому числі державні службовці згідно з пункту 1 частини 1 статті 3 Закону), наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Частиною 1 вищезазначеної норми право передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до пункту 2-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня.
Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право, зокрема приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти (пункт 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції»).
Роз`ясненням Національного агентства з питань запобігання корупції від 13 лютого 2020 року № 1 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» передбачено один із типів декларації суб`єкта декларування:
- декларація після звільнення декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.
Таким чином, приписами Закону України «Про запобігання корупції» чітко визначений строк подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність до 01 квітня наступного року після припинення діяльності.
Отже, ОСОБА_1 , 17 січня 2020 року припинивши діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави зобов`язаний був до 01 квітня 2021 року подати у встановленому частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, шляхом особистого заповнення на вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, проте подав зазначену декларацію лише 13 квітня 2021 року.
Особисто здійснюючи перевірку інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддею встановлено, що станом на 29 вересня 2021 року в системі Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування міститься декларація ОСОБА_1 (після звільнення), дата публікації якої відповідає 13 квітня 2021 року о 14:08 (https://public.nazk.gov.ua/documents/4d4fc8fe-6127-44b7-ab0e-16e7d33637cd).
Відповідно додатку Національного агентства з питань запобігання корупції мала місце наступна послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 13.04.2021 року:
- 12 квітня 2021 року з 20 години 23 хвилини 46 секунд по 22 годину 27 хвилин 53 секунди вхід до системи за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП) відображення методичних настанов щодо заповнення документа, натиснуто кнопка «нова декларація на основі цієї», заповнення її розділів з 1 по 16, натиснуто кнопку «перейти на сторінку накладання кваліфікованого електронного підпису»;
- 13 квітня 2021 року з 12 години 31 хвилину 37 секунд по 14 годину 08 хвилин 10 секунди вхід до системи за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП) заповнення її розділів з 1 по 16, натиснуто кнопку «перейти на сторінку накладання кваліфікованого електронного підпису» подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано.
Враховуючи вищенаведене, суддя приходить до переконання, що ОСОБА_1 був обізнаний про вимоги статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі про необхідність своєчасного, не пізніше 01 квітня 2021 року, подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, за 2020 рік.
Суддя також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Виходячи зі змісту статті 57 Конституції України, в державі діє презумпція знання закону всіма громадянами, якщо закон був доведений до їх відома шляхом його офіційного оприлюднення.
Вперше Закон України «Про запобігання корупції» був офіційно опублікований у виданні «Голос України» 25 жовтня 2014 року.
Таким чином, ОСОБА_1 займаючи посаду начальника відділення водія автомобільного відділення групи забезпечення частини забезпечення та обслуговування Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій повинен був знати всі вимоги Закону України «Про запобігання корупції», який був доведений до відома громадян шляхом офіційного оприлюднення, та антикорупційного законодавства, а також не допускати правопорушень, пов`язаних з корупцією.
При цьому, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску встановленого строку для подання декларації відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», зокрема ОСОБА_1 не було надано жодного доказу, який б давав суду підстави вважати, що він вчиняв будь-які спроби подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (після звільнення) до 01 квітня 2021 року.
Будь-яких технічних проблем, пов`язаних із функціонуванням вебсайту Національного агентства з питань запобігання корупції, які б могли перешкодити своєчасному оприлюдненню ОСОБА_1 декларації, встановлено не було.
Отже, безпосередньо дослідивши у судовому засіданні наведені вище докази у їх сукупності, що відповідають вимогам закону щодо їх належності та допустимості, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , який припинивши діяльність на посаді начальника відділення водія автомобільного відділення групи забезпечення частини забезпечення та обслуговування Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, достовірно знаючи про необхідність подання декларації суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування у порушення вимог статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» подав її несвоєчасно, лише 13 квітня 2021 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, діючи відповідно до пункту 7 розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернула увагу суддів першої та апеляційної інстанції в своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, на те, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань:
? чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності;
? чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення;
? чи є особа винною у його вчиненні;
? чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення;
? чи не містить правопорушення ознак злочину;
? чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
? чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.
З`ясовуючи обставини, передбачені статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя враховує, що стаття 9 цього кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визначає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Одночасно із цим, статті 10 та 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення роз`яснюють, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Отже, вирішуючи питання чи мало місце правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягується до відповідальності, чи містить його діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, чи належить він до суб`єктів цього правопорушення та чи є особа винною у його вчиненні, суддя приходить до однозначних висновків про те, що:
- діяння ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
- правопорушення, пов`язане з корупцією, у виді несвоєчасного подання декларації суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (після звільнення), дійсно мало місце;
- ознак злочину вчинений проступок не має, а ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Перевіряючи, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд керується приписами частини 4 цієї норми права, яка мовить про те, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного с корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Оскільки останнім правомірним днем подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого
самоврядування, яка припинила діяльність, за 2020 рік, було 31 березня 2021 року включно, фактично вона була подана 13 квітня 2021 року й виявлено факт несвоєчасного подання декларації Національним агентством з питань запобігання корупції на початку червня 2021 року (повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вхідний № 07/46921/21 від 06 червня 2021 року), то на час розгляду справи суддею строк накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного с корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не сплинув.
При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, суддя враховує характер його вчинення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
В силу пункту 1 частини 1 статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя визнає обставиною, яка пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 щире розкаяння винного. Крім того, майнової шкоди проступком не заподіяно.
Обставиною, що обтяжує відповідальність, ОСОБА_1 відповідно до статті 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддею не вбачається.
Керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя приходить до висновку, що до ОСОБА_1 задля застосування принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, необхідно застосувати покарання у вигляді штрафу, в межах, установлених частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, слід вирішити питання про стягнення з нього й судового збору.
Так, відповідно до вимог статті 40 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.
Статтею 7 Закону України № 1082-ІХ від 15 грудня 2020 року «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 2270 гривень.
В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 454 гривні 00 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», частиною 5 статті 7, статтями 9 11, 23, 24, 25, 27, 33 - 36, частиною 4 статті 38, статтею 40-1, частиною 1 статті 172-6, статтями 245, 246, 249 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного проступку, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень) 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (1700 гривень 00 копійок).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Т. М. Трояновська