ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2021 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 ),

за статтями 1224 та 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

24.09.2021 о 21.01 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Lexus IS 200 (д.н.з. НОМЕР_1 ) по вул. Маршала Тимошенка, 18 у м. Києві, перед початком руху та зміною напрямку руху не переконалась що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та скоїла наїзд на припаркований автомобіль Hyundai Accent (д.н.з. НОМЕР_2 ), чим порушила вимоги пункту 10.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, 24.09.2021 о 21.01 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Lexus IS 200 (д.н.з. НОМЕР_1 ) по вул. Маршала Тимошенка, 18 у м. Києві, будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди залишила місце події, чим порушила вимоги пункту 2.10.а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 1224 КУпАП.

У судовому засіданні, яке було призначено на 03.11.2021 ОСОБА_1 заявлено клопотання про відкладення розгляду адміністративної справи щодо неї у зв`язку з необхідністю пошуку захисника для представлення її інтересів при розгляді справи.

У судове засідання, яке було призначено на 18.11.2021 ОСОБА_1 не з`явилась. 10.11.2021 на адресу суду надійшли письмові пояснення останньої, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 свою винуватість в учинених адміністративних правопорушеннях не визнає, вважає, що дорожньо-транспортної пригоди не вчиняла та з місця пригоди не зникала, з огляду на що просить суд закрити провадження по справі щодо неї за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, 10.11.2021 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , у якому остання просить суд передати матеріали справи щодо неї за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, а розгляд справи відкласти у зв`язку з необхідністю пошуку адвоката для надання їй правової допомоги, а також про надання часу їй ( ОСОБА_1 ) для ознайомлення з матеріалами адміністративної справи.

У судове засідання, яке було призначено на 01.12.2021 ОСОБА_1 не з`явилась. 01.12.2021 на адресу суду надійшло клопотання адвоката Лебедовської Л.Ю. про відкладення розгляду справи.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про направлення справи про адміністративні правопорушення стосовно неї на розгляд до суду за місцем її реєстрації, а саме до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, то суд приходить до висновку що вказане клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Право визначення суду, у якому буде розглядатися справа, згідно зі ст. 257 КУпАП надано органу (посадовій особі), уповноваженому складати протокол, на що вказує і Пленум Верховного Суду України у постанові від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП».

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №334088 вбачається, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є вул. Маршала Тимошенка, 18 у м. Києві, яка відповідно до адміністративно-територіального поділу міста Києва відноситься до Оболонського району цього міста. Крім того, зі змісту протоколу вбачається, що за результатами його складення ОСОБА_1 було повідомлено інспектором патрульної поліції про те, що «розгляд адміністративної справи відбудеться у Оболонському районному суді м. Києва».

Що стосується неодноразових клопотань ОСОБА_1 а також клопотання захисника Лебедовської Л.Ю. про відкладення розгляду справи то суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 у справі № 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Каракуця проти України» від 16.05.2017).

Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

ЄСПЛ, зокрема, в частині обґрунтування висновку про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, акцентується увага обов`язку учасника процесу демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосереднє відношення до нього, та недопустимості зневілювання ключового принципу верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового розгляду свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом (§35 рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989), оскільки в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

У рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» ЄСПЛ передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п. 1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

З огляду на неодноразові клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з однакових причин, неявку останньої в судові засідання, призначені на 18.11.2021 та 01.12.2021, враховуючи неодноразове належне повідомлення її про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає, що вказані дії ОСОБА_1 направлені на затягування розгляду справи з метою уникнення адміністративної відповідальності, а тому суд, з огляду на положення ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також докази, долучені іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Відповідно до ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ААБ №334087 та серії ААБ №334088, у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, письмових поясненнях її учасників, протоколом огляду транспортного засобу, а також відеозаписом з місця події, який долучено до матеріалів адміністративної справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 1224 та 124 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною винуватість та кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, як «порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів» та за ст. 1224 КУпАП, як «залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні».

На підставі ст. 36 КУпАП, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, - у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно до санкції ст. 1224 КУпАП.

Положеннями ст. 401 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, наведений у ст. 5 вказаного Закону.

Керуючись статтями 401, 1224, 124, 221, 276-280, 283-287, 289 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 1224 та 124 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд містаКиєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя А.В. Касьян