Справа № 703/2843/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Ігнатенко Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2021 року інспектором відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції Мачулкою С.В. складено протокол серії ААБ №154536 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до якого, ОСОБА_1 28 серпня 2021 року близько 20 години 25 хвилин в м. Сміла по вул. Незалежності керував автомобілем «ВАЗ 21083», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, незв`язна мова), від проходження медичного огляду в медичному закладі в установленому порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що дійсно він 28 серпня 2021 року рухався на власному автомобілі по вул. Незалежності в м. Сміла і був зупинений працівниками поліції. Після зупинки його транспортного засобу він надав працівникам поліції всі необхідні документи та попросив вказати причини його зупинки, оскільки ПДР України він не порушував, в зв`язку з чим вважав, що зупинка його автомобіля є безпідставною та не ґрунтується на вимогах законодавства України. Однак, жодних підстав для його зупинки працівниками поліції не було повідомлено, натомість останній звинуватив його у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, при цьому жодних ознак, які на це вказували ні йому, не свідкам, які були в подальшому запрошені, не повідомляв. Оскільки він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а інспектором було порушено процедуру огляду, а саме - не вказав жодної ознаки, яка б свідчила про його перебування у стані сп`яніння, він у відмовився виконувати незаконні вимоги інспектора та проходити огляд на стан сп`яніння. Крім того, його не було відсторонено від керування транспортними засобами, незважаючи на те, що інспектор запідозрив його у знаходженні у стані алкогольного сп`яніння, що суперечить вимогам КУпАП. З врахуванням викладеного просив справу закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суддя, врахувавши пояснення ОСОБА_1 , повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №154536 від 28 серпня 2021 року, складеного відносно ОСОБА_1 , останній, на думку працівника поліції, порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за вказаною частиною статті настає в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , останній не заперечує факт керуванням ним автомобілем «ВАЗ 21083», д.н.з. НОМЕР_1 , 28 серпня 2021 року близько 20 години 25 хвилин та зупинення його працівниками поліції.

Згідно п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (надалі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану

Відповідно до п.3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як вбачається з фабули обвинувачення, яка зазначена працівником поліції у протоколі серії ААБ №154536 від 28 серпня 2021 року про адміністративне правопорушення, працівник поліції зазначає, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21083», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, незв`язна мова).

Аналогічні ознаки, на думку працівника поліції, алкогольного сп`яніння зазначені у направленні на ОСОБА_1 до ЧОНД на його огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, вищевказані, як вважає працівник поліції, ознаки алкогольного сп`яніння лише частково відповідають зазначеним в Інструкції ознакам алкогольного сп`яніння.

Будь-яких інших ознак керування ОСОБА_1 28 серпня 2021 року о 20 годині 25 хвилин транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння працівником поліції не зазначено та матеріали справи не містять.

При цьому, з відеозапису, який приєднаний до матеріалів справи, суддя не вбачає у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, яка зазначена працівником поліції у вищевказаних документах, як незв`язна мова, оскільки ОСОБА_1 чітко та без зволікань відповідає на відповіді працівника поліції, погоджується та не погоджується здійснювати запропоновані працівником поліції дії.

Крім того, ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказаною статтею КУпАП визначений чіткий алгоритм дій працівника поліції, які зобов`язаний останній вчинити під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а саме провести огляд з використанням спеціального технічного засобу, а в разі незгоди водія з проведенням такого огляду або з його результатами, провести його в закладі охорони здоров`я.

Отже, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, може бути притягнута виключно особа, яка відмовилася проти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у визначеному ст.266 КУпАП, порядку, як за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, для встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обвинувачення, яке викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, має містить відомості щодо його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, як за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №154536 від 28 серпня 2021 року, працівником поліції ОСОБА_1 обвинувачується виключно у відмові від проходження медичного огляду в медичному закладі в установленому порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Сам по собі факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, у даному випадку ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в медичному закладі в установленому порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння, без його попереднього обвинувачення у відмові від проходження огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейшейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також, ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах «Гурепка проти України (N2)» від 08 квітня 2010 року, «Лучанінов проти України» від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

У рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що фабула обвинувачення, яка зазначена у протоколі серії ААБ №154536 від 28 серпня 2021 року про адміністративне правопорушення, не містить об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому суддя не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Відповідно до ст.266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги, що при огляді ОСОБА_1 працівником поліції застосовано технічні засоби відеозапису, залучення працівником поліції до огляду двох свідків є безпідставним, при цьому одночасне застосування технічного засобу відеозапису та присутність двох свідків під час огляду не передбаченого чинним законодавством України.

З врахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що підстави для врахуванням при розгляді даної справи письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відсутні.

При здійсненні перегляду відеозапису, який завантажений з диску, що приєднаний працівником поліції до матеріалів справи, встановлено, що працівником поліції жодної ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , перед пред`явленням вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, не зазначено, ОСОБА_1 , а також іншим присутнім особам не повідомлено.

З врахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що підстави для проведення працівником поліції огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння були відсутні, в зв`язку з чим вимога працівника поліції адресована ОСОБА_1 пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння є незаконною, а відмова ОСОБА_1 у проходженні такого огляду є правомірною.

Також, згідно ч.1 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом 23 серпня 2021 року, після виявлення, на думку працівника поліції, у нього ознак алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять, що свідчить про відсутність у нього як ознак стану сп`яніння, та і самого стану сп`яніння, а також про необґрунтованість та незаконність вимоги працівника поліції, яка була адресована ОСОБА_1 , пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що підстави для виконання ОСОБА_1 вимоги працівника поліції пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння були відсутні.

Факт невиконання ОСОБА_4 вимоги працівника поліції, яка не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Проте, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що під час судового розгляду судом не встановлена наявність сукупності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в зв`язку з чим висунуте йому обвинувачення у протоколі серії ААБ №154536 від 28 серпня 2021 року у недотриманні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України слід визнати безпідставним, оскільки воно не знайшло свого об`єктивного підтвердження.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням викладеного, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.7, 130, 221, 247, 252, 256, 279, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя Т.В. Ігнатенко