ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2021 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП України, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 10.10.2021року серія ГП№291577, водій ОСОБА_1 , 10.10.202року о 09.20 год. за адресою м. Харків вул. Г. Праці б.4/3, керував транспортним засобом БАЗ А07914 д.н. НОМЕР_1 , здійснюючи регулярні перевезення пасажирів на міський автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі за маршрутом 240Е ( пр-кт Жуковського- ст.м. Ак. Барабашова) у кількості 38 пасажирів, що перевищує кількість місць для сидіння пасажирів передбаченою технічною характеристикою транспортного засобу становить 21 місце, чим порушив п.п.8п.2-2 постанови КМУ 1236 від 09.12.2020року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби Covid19 спричиненої корона вірусом SARS COV2»

ОСОБА_1 у суд з`явився, вину заперечував, також надав письмові заперечення, в яких зазначив про відсутність доказів скоєння ним адміністративного правопорушення та просив провадження у справі закрити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак матеріали справи не містять беззаперечних доказів, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Судом також досліджувались відеозаписи з місця скоєння адміністративного правопорушення, з яких не виявляється встановити яку саме кількість пасажирів перевозив ОСОБА_1 , оскільки на відеозаписах зафіксовані лише події, які відбувались при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відображено спілкування працівників поліції з водієм, біля маршрутного транспортного засобу та встановлення його особи, а потім повідомлення інспектором про складання відносно ОСОБА_1 адміністративного протоколу. Не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, так само й відсутні відомості щодо кількість пасажирів в салоні оскільки на відео взагалі не видно жодного пасажиру та відсутнє підрахування пасажирів.

До пояснень зазначених у протоколі свідків суд ставиться критично, адже їх пояснення виготовлені на раніше роздрукованому бланку для пояснень та не містять даних щодо кількості пасажирів. Окрім того, відеозаписом не зафіксовано наявності даних свідків на час та на місці вчинення правопорушення, тобто у салоні маршрутного транспортного засобу чи безпосередньо біля нього. Відсутні дані, що свідки брали участь у підрахуванні пасажирів. Крім того, на відеозапису є лише, як свідок ОСОБА_2 надає інспектору свої анкетні данні, жодних свідчень не надає. Відеозапис зі свідком ОСОБА_3 взагалі відсутній.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, керуючись ст. ст. 173-2 ч. 1, 221, 283, 284, 285, 287-289, 294 КУпАП, суд,-

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Бородіна