ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1246/21 Справа № 214/3343/21 Суддя у 1-й інстанції - Хомініч С. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Солов`я Д.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усть-Каменогорська Східно-Казахстанської області Казахстану, громадянина України, який працює старшим охоронцем КП «Швидкісний трамвай», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 23.04.2021 близько 12 год. 00 хв. перебуваючи у громадському місці, біля під`їзду будинку 13 по мн. Сонячному у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, пошкодив вікна на автомобілі марки SKODA FAVORIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушив громадський порядок (спокій громадян).

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Соловей Д.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначає, що кур`єр за допомогою якого була направлена апеляційна скарга зник. Натомість сама апеляційна скарга була написана та вручена кур`єру в строки, передбачені ст. 294 КУпАП.

Стосовно апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи постанову, не звернув увагу на той факт, що на особу ОСОБА_1 із зібраних у справі матеріалів вказують лише свідчення свідка ОСОБА_2 , яка у своїх поясненнях вказала на неприязні з ОСОБА_1 стосунки.

Апелянт зазначає, що суд не звернув уваги на той факт, що жодних деталей та прикмет з яких вона дійшла висновку про те, що особа, яка розбила скло у автомобіля потерпілого є саме ОСОБА_1 вона не назвала. При цьому, зазначаючи, що свідок ОСОБА_2 має чудовий зір, суд не звернув уваги, що вона є людиною похилого віку і могла помилитись на фоні неприязного відношення до ОСОБА_1 . У первісних письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 вказала, що скло в автомобілі розбите молотком, а в показах у суді, вказала, що у ОСОБА_1 в руках була сокира. Вважає, що покази свідка ОСОБА_2 є суперечливими.

Також зазначає, що той факт, що свідок ОСОБА_3 підпорядкований у робочих відносинах ОСОБА_1 , суд оцінив не вірно, оскільки охоронці в КП Швидкісний трамвай не підпорядковані старшим охоронцям, а підпорядковані начальнику зміни.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Соловей Д.Г. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку учасників провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає відповідальність за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, суд першої інстанції правильно виходив із того, що його вина у вчиненні вказаного в постанові правопорушення доведена, оскільки підтверджуються наявними у даній справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №544234 від 26.04.2021 року; рапортом працівника поліції від 23.04.2021 року; заявою ОСОБА_4 від 23.04.2021 року про вчинення адміністративного правопорушення громадянином ОСОБА_1 ; поясненнями свідка ОСОБА_2 ; поясненнями потерпілого ОСОБА_4 ; поясненнями ОСОБА_1 , яким суд надав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 фізично не міг бути присутній біля місця свого проживання, оскільки в цей час перебував з 06.00 год. по 12.00 год. на рейді не знайшли свого підтвердження під час розгляду вказаної апеляційної скарги, оскільки апелянтом не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 о 12.00 год. перебував саме на залізничному вокзалі, а не за місцем свого проживання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Але, вирішуючи питання правильності визначеного судом першої інстанції виду стягнення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, про те, що накладаючи на ОСОБА_1 стягнення у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин, належним чином не мотивував судове рішення в цій частині та не зазначив на підставі яких даних він дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 саме такого адміністративного стягнення, як громадські роботи і тому дотримався принципу індивідуалізації.

Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення суд повинен враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Між тим, судом першої інстанції не було обговорено питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та з урахуванням особи правопорушника, характеру вчиненого, вважав за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин. При цьому при накладенні адміністративного стягнення фактично вимоги ст. 33 КУпАП судом враховані не були.

На переконання суду апеляційної інстанції при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував те, що він має постійне місце роботи, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності раніше.

Таким чин6ом, враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає можливим змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Солов`я Д.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 змінити.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.П. Слоквенко