Єдиний унікальний номер 341/1040/21
Номер провадження 3/341/621/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122-4, статтею 124 КУпАП, частиною четвертою статті 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

ОСОБА_1 вчинив порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, за наступних встановлених обставин.

01 червня 2021 року о 20 годин 00 хвилин по вулиці Шевченка, в с. Новий Мартинів Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Transporter, н. з. НОМЕР_1 , не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на пам`ятник «Святого Миколая». При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями порушив вимоги п. 12.1 ПДР України та допустив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. При цьому після ДТП не зупинив транспортний засіб, не повідомив про ДТП підрозділ Національної поліції, продовжив рух та залишив місце події, чим допустив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП. ОСОБА_1 вживав алкоголь (горілку) будучи до цього причетним. Огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер», результат позитивний 1,96 проміле. Своїми діями порушив вимоги п. 2.10 «є» ПДР України та допустив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 130 КУпАП.

Розгляд справи було призначено на 13.07.2021 з викликом особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

13.07.2021 у судовому засіданні ОСОБА_1 факт зіткнення автомобіля з пам`ятником, залишення місця події та вживання алкоголю (горілки) після ДТП, будучи до цього причетним, визнав. Підтвердив обставини, які викладені у протоколах про адміністративні правопорушенні. При цьому зазначив, що дійсно 09.06.2021 в с. Новий Мартинів Івано-Франківської області керував своїм транспортним засобом та їхав за дружиною. На його думку, в автомобілі витекла гальмова рідина, він втратив контроль над автомобілем та заїхав у пам`ятник «Святого Миколая». Надалі покинув місце вчинення ДТП та вживав алкоголь.

Водночас розгляд справи відкладено на 27.09.2021 у зв`язку з клопотанням ОСОБА_1 , оскільки бажає долучити до матеріалів справи документи. Судове повідомлення про розгляд справи ОСОБА_1 отримав особисто у судовому засіданні, яке було надано секретарем судового засідання, про що свідчить його особистий підпис.

27.09.2021 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на не виправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально, використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» в п. 41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

До того ж у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Констатую, що у протоколах про адміністративні правопорушення № 232160, №232135, № 232134 міститься підпис ОСОБА_1 , який свідчить про ознайомлення зі змістом цих документів, де чітко зазначено, що справи будуть розглядатись судом у місті Галичі. Водночас ОСОБА_1 13.07.2021 особисто у судовому засіданні був повідомлений про розгляд справи, яке було відкладено на 27.09.2021.

Правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124, ст. 130 КУпАП не входять до переліку справ, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП, розгляд яких необхідно проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суддя, враховуючи неявку ОСОБА_1 без поважної причини у судове засідання, вважає за можливе справу розглядати без його участі.

З огляду на все вищевикладене, доходжу висновку про те, що неявка ОСОБА_1 у судове засідання направлена на свідоме затягування розгляду справи і свідчить про зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, з метою уникнення можливого накладення адміністративного стягнення.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП полягає в порушені учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вказана норма закону є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті адміністративного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретної норми нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Таким чином, для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, які конкретно дії вчинила особа, чим допустила адміністративне правопорушення.

Пункт 2.3 Правил дорожнього руху містить значний перелік зобов`язальних і заборонних норм. Конкретно, які з них порушив ОСОБА_1 у протоколі не зазначено.

Таким чином, кваліфікація дій особи щодо порушення п. 2.3 ПДР України працівником поліції здійснена неправильно.

Отже, в цій частині протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

ЄСПЛ наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладену практику ЄСПЛ суддя під час розгляду справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості самостійно уточнювати (здійснювати) кваліфікацію діяння особи, стосовно якої розглядається справа.

Так само, надсилання протоколу про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), який його склав, для забезпечення дооформлення цього джерела доказів, усунення виявлених недоліків, які перешкоджають притягнути особу до адміністративної відповідальності, однозначно становитиме порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у цьому випадку суддя буде діяти не як безсторонній і незалежний суб`єкт розгляду справи, а неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, факт порушення ОСОБА_1 п. 2.3 ПДР України не доведено у встановленому законодавством порядку, а суддя позбавлений можливості визначати конкретний пункт ПДР України, який порушено особою.

Водночас ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, що призвело до зіткнення автомобіля з пам`ятником «Святого Миколая».

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР України.

Винуватісь ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вчиненому за вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені суддею з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення цього рішення, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 01.06.2021 серії ДПР № 232160;

-схемою місця ДТП, яка відбулась 01.06.2021;

-копіями протоколів про адміністративні правопорушення від 01.06.2021 серії ДПР 18 № 232134; серії ДПР 18 № 232135, про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, частиною 4 статті 130 КУпАП;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

-відеозаписом, на якому вину визнає і підтверджує, що «зніс» пам`ятник, залишив місце ДТП і вживав алкоголь після ДТП;

-поясненням особи у судовому засіданні.

Враховую, що ОСОБА_1 заперечень до протоколу не подав, вину у вказаному правопорушенні 13.07.2021 у судовому засіданні визнав.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, визнаю їх в цілому належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

У рішенні по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вважаю, що водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Volkswagen Transporter, н. з. НОМЕР_1 , не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на пам`ятник «Святого Миколая», чим порушив вказані вище вимоги ПДР України, в результаті чого допустив зіткнення автомобіля з пам`ятником, що знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, доведення вини особи і її ставлення до вчиненого правопорушення, вважаю, що у діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Приписами статті 122-4 КУпАП передбачено залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Винуватісь ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, вчиненому за вище викладених обставинах доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені суддею з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення цього рішення, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 01.06.2021 серії ДПР № 232135;

-схемою місця ДТП, яка відбулась 01.06.2021;

-копією протоколу про адміністративне правопорушення від 01.06.2021 серії ДПР 18 № 232160, про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП;

- відеозаписом, на якому вину визнає і підтверджує, що залишив місце ДТП;

-поясненням особи в судовому засіданні.

Оцінивши докази, беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 , доходжу висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, за ст. 122-4 КУпАП містять дані щодо об`єктивної сторони правопорушення та належної кваліфікації діянь особи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до змісту протоколів про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 № 232160, серії ДПР 18 № 232135 встановлено, що правопорушення ОСОБА_1 вчинив 01.06.2021.

Згідно з приписами ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вказані дії закінчився, тобто через три місяці після вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Аналіз змісту викладених вище положень ст. ст. 247, та 38 КУпАП дає підстави для однозначного висновку про те, що п. 7. ч. 1 ст. 247 КУпАП застосовується у нерозривному зв`язку із приписами ч. 2 ст. 38 цього Кодексу.

Таким чином, застосування строків накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з цим можливе виключно за умови встановлення факту вчинення відповідного правопорушення.

Отже, навіть за умови наявності підстав для закриття провадження в адміністративній справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення встановлення наявності складу такого правопорушення є обов`язковим.

Підсумовуючи викладене, ОСОБА_1 винуватий у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.

Водночас з огляду на те, що стягнення не може бути накладено пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, строк накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 закінчився, а тому справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, щодо ОСОБА_1 підлягають закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до вимог п. 2.10 «є» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 01.06.2021 серії ДПР 18 № 232134, у якому ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснення відповідно до ст. 63 Конституції України;

-оглядом на стан алкогольного сп`яніння спеціальним технічним засобом «Драгер», показник становить 1,96 проміле;

- відеозаписом працівників патрульної поліції, на якому відображено як ОСОБА_1 підтверджує, що заїхав у пам`ятник, залишив місце ДТП, після чого вживав спирні напої;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому результат огляду 1,96 проміле;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-копіями протоколів про адміністративні правопорушення від 01.06.2021 серії ДПР 18 № 232160; серії ДПР 18 № 232135, про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, статтею 124 КУпАП;

-поясненням особи 13.07.2021 у судовому засіданні;

-письмовим поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

-звукозаписом судового засідання, яке проводилось 13.07.2021, в якому ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушеннях визнав.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно з ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вживання ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами, що дає суду підстави для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі оцінки усіх встановлених обставин у комплексі та взаємозв`язку доведено поза всяким розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи викладене та те, що відповідно до ст. 36 КУпАП при одночасному розгляді декількох правопорушень, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне порушення з числа вчинених, суд вважає, що застосування заходів у вигляді накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами є необхідним для виховання ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року 2270 грн.

Керуючись статтями 36, 38, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП, статтею 122-4 КУпАП, частиною 4 статті 130 КУпАП.

Закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 КУпАП, статтею 122-4 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за частиною четвертою статті 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ