Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2623/21
Провадження № 3/935/1571/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2021 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Рибнікова М.М., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП у Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшов адміністративний протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, з якого вбачається, що остання неналежним чином виконує батьківські обов`язки по вихованню н/л дітей: ОСОБА_2 , 2011 р.н. та ОСОБА_3 , 2016 р.н., яким за адресою: АДРЕСА_1 не створені умови для проживання.

У судове засідання 27.08.2021 ОСОБА_1 не з`явилась, повідомлена належним чином.

У відповідності до положень ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, у тому числі, такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Згідно положень ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На стадії підготовки до розгляду вищевказаних матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП було виявлено обставини, за наявності яких розгляд даного протоколу є неможливим, оскільки останній містить ряд недоліків.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Так, згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Крім того, ст.150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права відповідними посадовими особами застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Крім того, матеріали про адміністративне правопорушення містять суттєві розбіжності між безпосередньо протоколом про адміністративне правопорушення та долученими до нього документами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, у тому числі, відносно своєї неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , 2016 р.н. Разом з тим, як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.07.2015, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , 2015 р.н., тобто наявність у ОСОБА_1 неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2016 р.н., матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення не підтверджується.

Також, суддя звертає увагу ст.інспектора СЮП Житомирського РУП Пуліна О., що згідно з положеннями Р.ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 усі реквізити протоколи про адміністративне правопорушення заповнюються розбірливим почерком, теж саме стосується і матеріалів протоколу, які в даному випадку не має можливості прочитати, оскільки складені нерозбірливим почерком.

Приймаючи рішення про повернення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання суддя керується положеннями національного законодавства, зокрема ст.278 КУпАП, а також п.12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», якою визначено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог законодавства, вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Крім того, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Малофєєва проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №785471 від 28.08.2021 у такому вигляді не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви та не відповідає вимогам чинного законодавства.

На підставі наведеного, у зв`язку з тим, що процедура оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення проведена з порушенням вимог КпАП України, зазначене унеможливлює повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи у судовому засіданні, тому матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягають поверненню для належного оформлення та усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256,278 КУпАП, суддя,-

постановив:

Матеріали протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №785471 від 28.08.2021, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, повернути до відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП у Житомирській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Рибнікова