Справа № 204/6527/21
Провадження № 3/204/3024/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Черкез Д.Л., розглянувши адміністративні матеріали у відношенні:
сівоздрав євгена михайловича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Вітіно Сакського району Кримської області, громадянина України, працюючого на посаді начальника фінансової служби військової частини НОМЕР_1 НГУ (станом на 28 січня 2020 року працював на посаді начальника фінансової служби військової частини НОМЕР_2 НГУ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

27 серпня 2021 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 25 серпня 2021 року № 774, начальник фінансової служби військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України майор ОСОБА_1 , у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підпису протоколу № 1 від 28 січня 2020 року, перебуваючи в складі комісії по розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям частини як член комісії, відповідно останній, прийняв рішення в умовах реального конфлікту, після чого йому була нарахована матеріальна допомога у розмірі 18 108,60 грн., чим останній вчинив правопорушення пов`язане з корупцією, за що ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Крім того, 27 серпня 2021 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 25 серпня 2021 року № 775, начальник фінансової служби військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України майор ОСОБА_1 , у порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підпису протоколу № 1 від 28 січня 2020 року, перебуваючи в складі комісії по розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям частини, де він перебував членом комісії, після чого йому була нарахована матеріальна допомога у розмірі 18 108,60 грн., чим останній вчинив правопорушення пов`язане з корупцією, за що ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Постановою суду від 17 вересня 2021 року вищезазначені адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - об`єднані в одне провадження.
ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав. Суду пояснив, що він дійсно працював на посаді начальника фінансової служби військової частини НОМЕР_2 НГУ та був включений до складу комісії з розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Рапортом він звернувся до командира військової частини про виплату йому матеріальної грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік. На засіданні комісії, в якому він приймав участь як член комісії, розглядалось питання щодо виплати, в тому числі і йому, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік на підставі поданого рапорту. Розуміючи, що у разі розгляду ним свого ж рапорту на виплату матеріальної допомоги в нього буде наявний реальний конфлікт інтересів, на засіданні комісії він усно, в присутності членів комісії, повідомив про цю обставину голову комісії та заявив про самовідвід від участі в голосуванні при вирішенні питання щодо надання йому матеріальної допомоги за його рапортом. Участі у голосуванні за своїм рапортом він не приймав. Протокол засідання комісії від 28 січня 2020 року від дійсно підписав. Просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Дадим Ю.М. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.
Прокурор Журенков Є.В. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень з урахуванням приписів ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду повідомив, що він входив до складу комісії з розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. На засіданні комісії вони розглядали рапорти на виплату матеріальної допомоги. На засіданні вказаної комісії ОСОБА_1 , який також був членом даної комісії, усно повідомив, що на розгляді комісії перебуває також і його рапорт, на що голова комісії сказав, що в такому випадку ОСОБА_1 відносно себе голосувати не може. Голосування відбувалось відкрито, на засіданні комісії голосували він, голова комісії та ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 відносно себе не голосував. Секретар комісії ОСОБА_3 взагалі не голосував, оскільки секретар комісії не має права голосу. У протоколі засідання комісії не було зазначено про самовідвід ОСОБА_1 та про те, шоо ОСОБА_1 відносно себе не голосував, оскільки цього не вимагало керівництво.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Дадим Ю.М., а також думку прокурора, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходжу до наступних висновків.
Частина 1 статті 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Частина 2 статті 172-7 КупАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
При цьому, відповідно до примітки до статті 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 167 від 15 серпня 2017 року (по стройовій частині) наказано уважати таким, що приступив до виконання обов`язків майора ОСОБА_1 , з 15 серпня 2017 року за посадою начальника фінансової служби (головного бухгалтера), призначеного на цю посаду наказом командувача Національної гвардії України від 29.07.2017 року № 103 о/с.
Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.
Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.
Беручи до уваги диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п.2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП); у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).
Тобто, для констатації наявності або відсутності у діях чи бездіяльності особи події та складу вищевказаного адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи мав місце за даних обставин по справі, власне, реальний конфлікт інтересів.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 від 08 січня 2020 року № 8 «Про бухгалтерський облік у 2020 році» було призначено комісію по виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у складі: голова комісії заступник командира військової частини по роботі з особовим складом підполковник ОСОБА_5 , члени комісії начальник відділення кадрів майор ОСОБА_6 , начальник фінансової служби (головний бухгалтер) майор ОСОБА_1 та лікар терапевт медичного пункту службовець ОСОБА_2 , секретар комісії старший офіцер групи по роботі з особовим складом майор ОСОБА_3 . Наказано виплату матеріальної допомоги проводити на підставі рапорту військовослужбовця зі складанням протоколу засідання комісії (п. 10 зазначеного наказу).
Отже, з викладеного вбачається, що ОСОБА_1 був призначений до складу комісії по виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Судом також встановлено, що 28 січня 2020 року ОСОБА_1 був присутній на засіданні комісії по розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги службовцям частини та як член цієї комісії підписав протокол засідання даної комісії № 1 від 28 січня 2020 року, затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_4 28 січня 2020 року. При цьому, на засіданні даної комісії розглядався, зокрема, і рапорт майора ОСОБА_1 про надання йому матеріальної допомоги. За результатами розгляду, зокрема, рапорту майора ОСОБА_1 , комісією було прийнято рішення надати майору ОСОБА_1 матеріальну допомогу у розмірі 18 108,60 грн.
З довідки начальника фінансової служби (головного бухгалтера) майора ОСОБА_7 вбачається, що на підставі протоколу № 1 від 28 січня 2020 року за відомістю № 1 було нараховано та виплачено матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань майору ОСОБА_1 , про що також зазначено у Витягу з відомості № 1 «нарахування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за січень 2020 року», з якої вбачається, що сума нарахування склала 18 108,60 грн., утримано військовий збір 271,63 грн., утримано та компенсовано ПДФО 3 259,55 грн., виплачено 30.01.2020 року 17 836,97 грн. Факт отримання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань підтверджений і самим ОСОБА_1 у судовому засіданні.
Винність ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 25 серпня 2021 року № 774; відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 25 серпня 2021 року № 775; довідкою начальника фінансової служби (головного бухгалтера) майора ОСОБА_7 , з якої вбачається, що на підставі протоколу № 1 від 28 січня 2020 року за відомістю № 1 було нараховано та виплачено матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань майору ОСОБА_1 ; витягом з відомості № 1 «нарахування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за січень 2020 року», з якої вбачається, що сума нарахування склала 18 108,60 грн.; протоколом засіданні комісії по розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги службовцям частини № 1 від 28 січня 2020 року, затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_4 28 січня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 як член цієї комісії підписав даний протокол засідання комісії, на якому розглядався, зокрема, і його рапорт про надання йому матеріальної допомоги, комісією було прийнято рішення надати майору ОСОБА_1 матеріальну допомогу у розмірі 18 108,60 грн., вказаний протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень; наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 від 08 січня 2020 року № 8 «Про бухгалтерський облік у 2020 році».
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 мав місце реальний конфлікт інтересів.
З огляду на наведене, приходжу до переконливого висновку, що начальник фінансової служби військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України майор ОСОБА_1 дійсно не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підпису протоколу № 1 від 28 січня 2020 року, перебуваючи в складі комісії по розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям частини як член комісії, відповідно останній, прийняв рішення в умовах реального конфлікту, після чого йому була нарахована матеріальна допомога у розмірі 18 108,60 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а також дійсно прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час підпису протоколу № 1 від 28 січня 2020 року, перебуваючи в складі комісії по розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям частини, де він перебував членом комісії, після чого йому була нарахована матеріальна допомога у розмірі 18 108,60 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Твердження ОСОБА_1 про те, що на засіданні комісії по розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги він усно, в присутності членів комісії, повідомляв про наявний у нього конфлікт інтересів та не приймав участі у голосуванні за своїм рапортом, не підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим судом до уваги не беруться. .
Разом з цим, у протоколі засіданні комісії по розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги службовцям частини № 1 від 28 січня 2020 року не відображено ні відомостей про те, що ОСОБА_1 повідомляв про наявний у нього реальний конфлікт інтересів, ні відомостей про те, що він не приймав участі у голосуванні за своїм рапортом про надання йому матеріальної допомоги. Протокол № 1 від 28 січня 2020 року ОСОБА_1 підписав без зауважень, тим самим погодившись з зазначеними у ньому відомостями та погодившись, що даний протокол складений повно та відповідав перебігу подій, що відбувались на засіданні комісії.
Показання допитаного під час розгляду справи свідка ОСОБА_2 в частині того, що ОСОБА_1 повідомляв про наявність у нього конфлікту інтересів та не голосував відносно себе під час розгляду його рапорту, суд оцінює критично та до уваги не бере, оскільки свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були сослуживцями та входили до складу однієї комісії по розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги, що може свідчити про зацікавленість свідка та дає достатньо підстав для сумнівів щодо правдивості та об`єктивності наданих ним свідчень.
Суд виходить з того, що допустимим та достовірним доказом, на підставі якого підтверджувався б факт подачі ОСОБА_1 заяви про самовідвід та факт його неучасті у голосуванні відносно себе, може бути письмовий протокол засідання комісії, в якому були б зафіксовані хід голосування, кількість голосів «за» та «проти», відомості про усі самовідводи та інші заяви членів комісії, тощо.
З огляду на наведене, приходжу до переконливого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу про адміністративні правопорушення України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу, ступінь його вини, суспільну небезпеку вчинених правопорушень, характер вчинених правопорушень, а також з урахуванням інших обставин, що мають значення для вирішення справи, вважаю за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності:
-за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП у вигляді накладення штрафу на користь держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
-за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у вигляді накладення штрафу на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ст. 36 КУпАП необхідно остаточно призначити стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у вигляді накладення штрафу на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, ступеню його вини, і буде достатнім для його виховання та попередження вчиненню нових правопорушень та сприятиме вихованню правопорушника у дусі дотримання законів України та поваги до правил дорожнього руху.
Крім того, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника на користь держави, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 454,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 401, 172-7, 251, 266, 280, 283, 294, 317, 321 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції»,

П О С Т А Н О В И В :

сівоздрав євгена михайловича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:
за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП штраф на користь держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1 700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень, 00 копійок);
за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП штраф на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3 400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень, 00 копійок).
На підставі ст. 36 КУпАП на сівоздрав євгена михайловича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3 400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень, 00 копійок) на користь держави.
Стягнути з сівоздрав євгена михайловича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні, 00 копійок).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Строк пред`явлення постанови до виконання: протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя Д.Л. Черкез