Справа № 428/3124/21
Провадження №3/428/1012/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., за участю секретаря Рудік Ю.Ю., адвоката Старовойтова О.В., особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , .,

розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №2 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021 року о 09 годині 15 хвилин в м.Сєвєродонецьку, по вул.Новікова, 40, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 609d», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, шотка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинка транспортного засобу з використанням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest» та в медичному закладі для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння, відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував факти викладені в протоколі, підтримав позицію захисника зазначену в письмових клопотаннях та викладену у судовому засіданні, просив провадження по справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Підтвердив факт керування транспортним засобом, зазначив, що алкоголь не вживав, він дуже хвилювався, наслідки відмови від проходження огляду йому не роз`яснювались, від керування не відсторонювали. Є інвалідом 3 групи безстроково у зв`язку з ураженням центральної нервової системи. За те, що не був пристебнитий паском безпеки постанову не складали.

Адвокат Старовойтов О.В. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі, пояснив, що доданий відеозапис не є належним доказом, оскільки фіксація не здійснювалась постійно після зупинки та під час складання протоколу, а лише нетривалий час в присутності свідків. Також фіксація проводилась на власний мобільний телефон поліцейського, і відсуне зазначення дати та часу фіксації. Прилад на який здійснювалась фіксація в протоколі не зазначено. Крім того ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відсторонювався, наслідки відмови від проходження огляду не роз`яснювались.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 29.03.2021 він разом з ОСОБА_1 їхали для проходження технічного огляду автомобілю. Знає, що ОСОБА_1 алкоголь не вживав. Зупинили поліцейські, сказали, що нібито не пристебнуті ременями безпеки та потім сказали, що від ОСОБА_1 є запах алкоголю, як підставу зазначали, що не пристебнуті ремені безпеки. Сказали написати пояснення, що вживав напередодні алкоголь - пляшку пива. Після чого зупинили двох свідків. Права ОСОБА_1 роз`яснювали, про фіксацію не попереджали, фіксували на телефон лише після того, як зупинили свідків. Наслідки відмови також не повідомляли. Від керування транспортним засобом не відсторонювали, тому, після складання протоколу та того, як видали ОСОБА_1 тимчасове посвідчення, вони поїхали далі проходити технічний огляд.

Поліцейський Маілян М.С. у судове засідання для надання пояснень, щодо обставин викладених в протоколі та заперечень, щодо наданих у судовому засіданні пояснень, на неодноразові виклику до суду не з`явився, письмових пояснень не надано.

Вислухавши надані в судовому засіданні пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом.

Згідно до вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України - Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 387241 від 29.03.2021 року, 29.03.2021 року о 09 годині 15 хвилин в м.Сєвєродонецьку, по вул.Новікова, 40, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 609d», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, шотка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинка транспортного засобу з використанням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest» та в медичному закладі для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння, відмовився у присутності двох свідків.

Також в підтвердження провини ОСОБА_1 до протоколу було додано письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на підтвердження обставин викладених в протоколі.

Також матеріали містять письмові пояснення ОСОБА_1 , які суд не може прийняти в якості беззаперечного доказу провини, з огляду на надані пояснення судовому засіданні та наявні розбіжності.

Крім того, суд не приймає в якості допустимого та належного доказу також і наданий відеозапис фіксації правопорушення, оскільки його було здійснено з порушенням Закону України «Про національну поліцію», «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100 та «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, не відповідає вимогам безперервності, відсутнє зазначення часу та дати.

Протокол взагалі не містить зазначення щодо приладу на який здійснювалась фіксація, номеру серії та ін.

Розглядаючи дану справу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до п. v) ч.1 ст. 1 Конвенції про дорожній рух «термин "водитель" ("погонщик") означает всякое лицо, управляющее транспортным средством, автомобилем и т.д. (включая велосипеды) или ведущее по дорогам скот, стада, упряжных, вьючных или верховых животных».

При цьому, тимчасова несправність або відсутність певних деталей на транспортному засобі, зокрема, переднього колеса та кришки циліндра, свідчить лише про певний технічний стан цього транспортного засобу. (ВС/ККС № 751/11193/16 від 20.06.2019).

Керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Також факти викладені в протоколі не підтверджується і не може біти підтверджено доданими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яких було запрошено після зупинки транспортного засобу та пояснення відібрані працівником поліції шляхом заповнення кульковою ручною відповідних граф у бланку пояснень, хоча і зазначено, що зі слів надруковано вірно. Процедуру отримання пояснень не зафіксовано.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Матеріалами справи не підтверджено та не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду роз`яснення ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, як і відсторонення від керування транспортним засобом так і складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наявні матеріали також не містять даних щодо винесення постанови відносно ОСОБА_1 за порушення правил користування ременями безпеки, як на підтвердження законності зупинки транспортного засобу.

Крім того, поліцейські не тільки не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, виявивши ознаки, тобто вже маючи підозру, а навпаки надали дозвіл на продовження керування транспортним засобом, що слідує з наданих у судовому засіданні пояснень, та протоколу огляду перевірки технічного стану транспортного засобу від 29.03.2021.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не є переконливими і достатніми та не відповідають вимогам належності та допустимості фактичним обставинам справи.

З цих підстав суд приходить до переконання про недоведеність провини та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, 130, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник