ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 566/726/21

26 серпня 2021 року

м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Даш"ян К.Е., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 094749 від 10.06.2021 року, вбачається, що о 12 год. 00 хв. 10.06.2021 року на автодорозі с. Кораблище, вул. Центральна,6, Дубенського району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки VOLKSWAGENCT, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Алкотест №6810 та проведення такого у медичному закладі відмовився в присутності 2 свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Костюченко С.А. вину у вчиненому правопорушенні заперечили в повному обсязі, суду пояснили, що 10.06.2021 року, приблизно о 12:00, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебуваючи у тверезому стані, їхав до батьків у село. Проїжджаючи поблизу с. Кораблище, по вул. Центральній, Дубенського районуу зв`язку з несправністю його автомобіль почало заносити, він не впорався з керуванням у результаті чого зіткнувся з парканом домоволодіння, що знаходилось вздовж дороги. У результаті зіткнення, сильно вдарився головою об кермо, що спричинило запаморочення та дуже сильні головні болі. Виявилося, що під час руху автомобіля,на дорозі пробилось колесо, в наслідок чого його автомобіль почало заносити, що і спричинило ДТП. Як доказ існування дорожньо-транспортної пригоди, зазначає, що у проваджені Рівненського міського суду знаходиться справа №566/727/21 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу. У вказаній справі його визнано винним та накладено штраф.

Відразу після вищевказаний подій він намагався повідомити працівників патрульної поліції про ДТП, а також викликати швидку допомогу задля зменшення головних болей, проте унаслідок ДТП, його мобільний телефон було пошкоджено, як наслідок він не міг здійснювати будь яких дзвінків.

Близько однієї години після вчинення ДТП він перебував біля власного автомобіля, проте не дочекавшись будь якої допомоги, зачинив його і пішки попрямував до найближчого магазину, залишивши автомобіль на місці ДТП, щоб хоч отримати якусь допомогу та можливість повідомити відповідні органи.

Коли він знаходився на вулиці біля магазину, до нього під`їхав патрульний автомобіль поліції. Поліцейські одразу повідомили, що їх було викликано власниками домоволодіння у якого було пошкоджено паркан внаслідок ДТП.

За деякий час патрульні поліцейські разом з ним направились до місця ДТП. Від проходження огляду на стан сп`яніння - він відмовився, адже розумів, що з моменту вчинення ДТП пройшло уже більше години, враховуючи його низьку довіру до працівників патрульної поліції, а також те, що у наслідок запаморочень та сильних головних болей, а тому він не у повній мірі розумів наслідків проходження алко-тесту, через що і відмовився.

Після оформлення адміністративних документів він, перебуваючи не у найкращому стані,повернувся пішки додому до батьків, хоча патрульні поліцейські розуміючи його стан навіть не запропонували будь якої допомоги. Просили суд закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог, передбачених ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний з"ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив з підстав, що правил дорожнього руху не порушував, не керував транспортним засобом 10.06.2021 року об 12 год., тобто останній не є суб`єктом дотримання вимог п 2.5. Правил дорожнього руху, та відповідно суб`єктом скоєння адміністративного правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як пояснює ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння - він відмовився, адже розумів, що з моменту вчинення ДТП пройшло уже більше години, враховуючи його низьку довіру до працівників патрульної поліції, а також те, що у наслідок запаморочень та сильних головних болей, а тому він не у повній мірі розумів наслідків проходження алко-тесту, через що і відмовився.

Матеріали справи не містять відомостей про керування автомобілем ОСОБА_1 , ані напрям руху автомобіля, ані підстав та методів зупинки такого автомобіля. З чого витікає висновок про те, що співробітники поліції не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та відомостей про те, що останній керував автомобілем 10.06.2021 року об 12 год. матеріали справи відомостей не містять.

Крім того, згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення (розділ 1 п.2 п.п.1).

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки (розділ 3 п.2).

Строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб.

Строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань (розділ 8 п.3,4).

Наведене свідчить, що з метою фіксації фактів порушення водіями Правил дорожнього руху України передбачено проведення поліцейськими відеозапису за допомогою відеореєстратора патрульної машини та нагрудних камер, які є належними та допустимими доказами, на підставі яких встановлюються фактичні обставини справи, у тому числі, доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Натомість, на адвокатський запит, що долучено до даних заперечень, працівниками Дубенського районного відділення поліції №1 надано лише два, не пов`язаних між собою відеозаписи, тривалістю 43 секунди, та 01:45 хв.,з яких абсолютно не можна встановити жодних обставин події, що являється порушенням розділу 1 п.2 п.п.1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису

Пунктом 12 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735)» передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції,поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

Однак, у матеріалах справи таке направлення не міститься, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Свідки в свою чергу показали тільки на порядок оформлення документів про адміністративне правопорушення, а не факту вчинення та саму подію правопорушення, повідомивши виключно про те, що гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а відомостей про те, що останній керував автомобілем не показано свідками, що так само виключає склад правопорушення гр. ОСОБА_1 через те, що останній не керував будь-яким транспортним засобом в зазначений у протоколі день та час.

Факт порушення гр. ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, що виразилось в ухиленні від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння саме в результаті керування транспортним засобом, об`єктивними доказами не підтверджено.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Крім того, за ч. 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.І ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.І ст.130 КУпАП судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративне правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Вказана позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року по справі № 463/1352/16-а.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.І ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами саме в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, лише при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак сп`яніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі

Відповідно до ст.268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З урахуванням викладеного , в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази які б підтверджували керування ОСОБА_1 10.06.2021 року транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

З врахуванням наведеного, протокол про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 № 094749 від 10.06.2021 року відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП не може бути належними доказами в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки такі містять суперечливі дані, та вищезазначені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Обставини, викладені у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. (ст. 7 КУпАП).

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП КУпАП у зв`язку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі ч.1 ст.130 КУпАП, ст.62 Конституції України,та керуючись ст.ст.7, п.1 ч.1 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду К.Е. Даш`ян