Житомирський апеляційний суд
Справа №935/2205/21 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія ч.2 ст.172-6 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Білоус Т.А.,

прокурора Зозулі Л.К.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Баса А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Згідно постанови суду, відповідно до протоколу №269 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 28.07.2021 ОСОБА_1 , будучи у період часу з 20.01.2021 по даний час заступником Коростишівського міського голови Житомирської області та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України.

Так, на підставі розпорядження Коростишівського міського голови від 20.01.2021 року за № 11-к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника Коростишівського міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади.

Приписами статті 3 Закону визначено коло осіб, на яких поширює свою дію цей Закон, зокрема підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону передбачено його розповсюдження на посадових осіб місцевого самоврядування.

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані із корупцією, у тому числі за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи:

1) перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування:

щорічні декларації за 2016 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

2) другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

У відповідності до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.п.1 п. 5 розділу ІІ порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29088) в редакції від 12.12.2019, щорічна декларація це декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 години 00 хвилини 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Згідно даних публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік 12.07.2021 року о 13 год. 52 хв., тобто несвоєчасно.

В поданій апеляційній скарзі захисник Бас А.М. просить постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 10.08.2021 року змінити та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП, а провадження по справі закрити. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що будь-якого умислу на приховування відомостей про майно і доходи в ОСОБА_1 не було, кандидатська декларація аналогічна за змістом із щорічною, так як також подавалася в 2021 році. Зазначає, що його було введено в оману у зв`язку із недосконалим законодавством юридичним відділом Коростишівської міської ради. Вказує, що як ОСОБА_1 тільки стало відомо про те, що відповідно до вимог законодавства він має подавати і щорічну декларацію, він відразу 12.07.2021 року здійснив її подання.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила постанову районного суду залишити без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах, передбачених ст.294 КУпАП, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, належним чином не з`ясував обставини справи, не навів жодного доказу на обґрунтування такого висновку, не оцінив сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про його винуватість у вчиненні правопорушення, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Таке судове рішення апеляційний суд вважає як необґрунтованим, оскільки в ньому відсутня оцінка доказів, на підставі яких судом були встановлені ті чи інші обставини, так і невмотивованим, оскільки в ньому не наведені належні та достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Диспозиція ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З об`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч.1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі, народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Як вбачається з матеріалів провадження, на підставі розпорядження Коростишівського міського голови від 20.01.2021 року за №11-к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника Коростишівського міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади (а.17).

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані із корупцією, у тому числі за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Зі змісту протоколу №269 від 28 липня 2021 року слідує, що ОСОБА_1 подав щорічну електронну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, лише 12.07.2021 року о 13 год. 52 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Відповідно до письмових пояснень від 13.07.2021 року та пояснень ОСОБА_1 , наданих 28.07.2021 року автору протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , він не мав жодного умислу на приховування будь-яких відомостей, що зазначені в декларації, зазначив, що ним в січні 2021 року подавалася декларація «кандидата на посаду», що повністю дублює щорічну декларацію (а.5, 26-27).

В суді першої та апеляційної інстанції дав аналогічні пояснення, що 28.01.2021 року він опублікував свою кандидатську декларацію, яка відображає всі відомості за 2020 рік. В подальшому, приблизно в березні 2021 року в ході апаратної наради Коростишівської міської ради піднімалось питання про доцільність ОСОБА_1 та іншим посадовим особам подавати щорічні електронні декларації за 2020 рік, на що керівник кадрової служби міськради повідомила, що у разі подання суб`єктом декларування кандидатської декларації їй вже не потрібно подавати щорічну електронну декларацію. Беручи до уваги дане повідомлення, як пояснив ОСОБА_1 , він і не подавав свою щорічну електронну декларацію за 2020 рік, будь-якого умислу на приховування будь-яких відомостей не мав.

Такі пояснення ОСОБА_1 , які апеляційний суд визнає послідовними, незмінними, логічними та категоричними, залишились без відповідної оцінки суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З суб`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення передбачає наявність умисної форми вини. Зокрема, відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, настає за умови, що суб`єкт усвідомлював протиправний характер своїх дій і має прямий або непрямий умисел спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання відповідної декларації, керуючись особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення такого діяння через необережність не охоплюється санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП і виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

Як передбачено в ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Апеляційний суд бере до уваги, що суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).

Зазначене вище, також підтверджується і положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до яких під корупцією слід розуміти використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Отже, при розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи та відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій, ОСОБА_1 подавав наступні декларації: 28.01.2021 року кандидата на посаду; 29.01.2021 року виправлена декларація кандидата на посаду; 12.07.2021 року щорічну (а.40).

При цьому, у декларації кандидата на посаду, поданої 29.01.2021 року, та щорічній декларації, поданої 12.07.2021 міститься інформація про доходи та витрати ОСОБА_1 та членів його сім`ї за 2020 рік, яка є ідентичною у всіх вказаних деклараціях.

Отже, ОСОБА_1 , формально не своєчасно подавши щорічну декларацію, не мав наміру приховати свої доходи за 2020 рік та не мав інших корисливих мотивів.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що позиція ОСОБА_1 про відсутність в його діях умислу на порушення вимог фінансового контролю є не спростованою.

Апеляційний суд також зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

В той же час, а ні протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а ні оскаржувана постанова суду, не містять жодного доказу та жодного обґрунтування наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Прокурором в судовому засіданні, як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, також не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи наведене, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) та відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, на несвоєчасне подання відповідної декларації, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги в цій частині і виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що постанова районного суду щодо ОСОБА_1 є необґрунтованою та прийнятою з істотними порушеннями вимог КУпАП, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього - закриттю, у відповідності до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун