єдиний унікальний номер справи 546/716/21
номер провадження 3/546/232/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши матеріал, який надійшов з управління Державного агентства рибного господарства у Полтавській області про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП суду не відомий, за ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 24.07.2021 №009237 вбачається, що ОСОБА_1 на р. Говтва в м. Решетилівка Полтавської області займався незаконним виловом риби за допомогою заборонного знаряддя лову, а саме, сітки - доріжки, яку ставив з берега, чим порушив п. 3.15. Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП. Під час незаконного вилову ОСОБА_1 риби не впіймав.

У судовому засіданні 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 пояснив, що 24 липня 2021 року він з сім`єю виїхав до річки порибалити. Як засіб для ловлі риби використовував вудочки та 2 донки з двом гачками, які пред`явив в судовому засіданні. Через деякий час він відійшов до магазину, а коли повернувся, то побачив автомобіль та невідомого чоловіка, який почав звинувачувати його у незаконному вилові риби сітками. Він намагався йому пояснити, що на сітки він не ловив, а ловив на донки, які були продемонстровані тому чоловікові. В подальшому він пред`явив посвідчення це був інспектор Соляник О.І. Той почав погрожувати вилученням надувного човна, тому він був змушений визнати в протоколі свою вину. Пояснив, що жодного разу не ловив забороненими знаряддями лову.

Допитана в судовому засіданні 08 жовтня 2021 року свідок ОСОБА_2 , яка погодилася надавати показання після чого була попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і завідомо неправдиві показання, пояснила, що 24 липня 2021 року вони з чоловіком ОСОБА_1 та дітьми виїхали до річки. Через деякий час приїхав «бус», з якого вийшов невідомий чоловік, підійшов до них та запитав «хто тут хазяїн». Оскільки чоловік пішов до магазину, то сказала, що в даний час вона тут господар. Однак він сказав, щоб дзвонила до чоловіка. На її прохання представитися відповів, що його всі тут знають, однак не представився і посвідчення не пред`явив та почав звинувачувати їх у незаконному вилові риби сіткою. Після того як повернувся її чоловік ОСОБА_1 та показав невідомому чоловікові, що ніяких сіток у них немає, а ловили вони на вудочки та «донки», що не є порушенням закону, він сказав, що напише протокол про те, що вони ловили сіткою, інакше забере човна. Оскільки її чоловік сильно переживав, то погодився на запропоновані умови.

Свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили (а.с.а.с.15,16).

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 на запитання суду повідомили, що ніяких свідків при цих подіях та при складенні протоколу не було. Звідки вони взялися в протоколі про адміністративне правопорушення, їм не відомо.

З огляду на строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, суд позбавлений можливості повторного виклику вказаних свідків. До того ж судом також враховується те, що свідки, достеменно знаючи про дату, час та місце розгляду справи, свідомо не з`явилися в судове засідання, що свідчить про небажання давати показання.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 24.07.2021 року № 009237(звор.а.с.1); опис оцінкою знарядь лову, іншого риболовного майна, плавучих транспортних засобів, що вилучені у ОСОБА_1 згідно протоколу № 009237від 24.07.2021 про порушення Правил рибальства і охорони рибних запасів, що складений інспектором рибоохорони, відповідно до якого у ОСОБА_1 вилучено сітку ліскову - 1 шт., довжиною 5 м, висотою 1,20 м, вічко 30 мм (а.с.2); приймальний акт № 406 від 28.07.2021 про прийняті на склад перераховані знаряддя лову, інше рибальське майно, плавучі та інші транспортні засоби, вилучені у громадянина ОСОБА_1 (а.с.3); квитанцією про отримання речей і документів, вилучення під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення № 406 (а.с.5).

Однак дані докази не доводять того факту, що вказана сітка була вилучена саме у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

Інших доказів органом, який ініціював притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не надано. В той же час, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , надані ними в судовому засіданні, які узгоджуються між собою, суперечить матеріалам, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно, судом встановлено, з огляду на положення ст. 251 КУпАП, що у посадової особи, яка ініціювала процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП по обставинах, що вказані в адміністративному протоколі від 24.07.2021 не має будь-яких доказів, які могли б бути оцінені судом за принципом «поза розумним сумнівом», яким може бути, зокрема, диск з відеозаписом вказаних подій.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч. 2 ст. 61 та ч. 3 ст. 62 Конституції України, норми ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, об`єктивні докази, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 85 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 61, 62 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 7, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко