Справа №950/2406/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косолап В. М.
Номер провадження 33/816/173/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 950/2406/20 за апеляційною скаргою захисника ГРИЩУКА Д. В. на постанову суді Лебединського районного суду Сумської області від 08.02.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Грищука Д. В.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник ГРИЩУК Д. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про час та місце вчиненого правопорушення, час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП співпадає із часом розгляду постанови про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, що суперечить вимогам закону. Вказує на розбіжність у часі вчинення правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення і за постановою поліцейського. Працівники поліції не забезпечили проведення огляду на стан сп`яніння водія на місці зупинки т/з, а свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив відсутність факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 08.02.2021 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн із позбавленням права керування т/з на 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_2 21.02.2020 в м. Лебедині по вул. Сумській керував автомобілем ВАЗ 21013 д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, розширені зіниці очей. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. 29.12.2020 об 11:15 в м. Лебедині по вул. Інтернаціональна ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21013 д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, червоні очі. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Грищука Д. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 213410 від 21.12.2020 та серії ДПР18 № 213493 від 29.12.2020, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 двічі керував т/з із ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- відеозаписом з патрульного автомобіля, згідно якого автомобіль марки «ВАЗ 21013», д. н. з. НОМЕР_1 зупиняється та із водійського місця виходить ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , викладеними ним власноруч у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 213410 від 21.12.2020, згідно яких «я, ОСОБА_2 сьогодні керував автомобілем ВАЗ 21013 НОМЕР_1 , в лікарню їхати відмовляюсь в зв`язку з тим, що не маю часу. З протоколом згоден»;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , викладеними ним власноруч у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 213493 від 29.12.2020, згідно яких «В мене гіпертонія ІІІ ступеню, я відмовляюсь проходити медичний огляд»;

- показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_4 , згідно яких 21.12.2020 він був запрошений працівниками поліції для складання протоколу та засвідчення того факту, що ОСОБА_2 відмовляється від проходження медичного огляду. Він запитав у працівника поліції, що він підписує, а той вказав, що ОСОБА_2 (знаходився у патрульному автомобілі) відмовляється від проходження медичного огляду, що ОСОБА_2 і підтвердив сказавши «відмовляюсь»;

- показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_3 , згідно яких 29.12.2020 його запросили працівники поліції підписати протокол та повідомили про те, що ОСОБА_2 відмовляється від проходження медичного огляду. Про те, що ОСОБА_2 відмовляється від огляду, він почув лише від працівників поліції.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Що стосується показань свідків ОСОБА_5 (надав в суді першої інстанції) та ОСОБА_6 (надав в суді першої і апеляційної інстанціях), то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки вказані свідки не були очевидцями відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, так як залишались в іншому місці, ніж був складений протокол. При цьому вони засвідчили, що працівники поліції висунили вимогу ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, і останній разом з поліцейськими на їх службовому автомобілі попрямували до лікарні.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому і поліцейським спочатку, і суддею суду першої інстанції у подальшому правильно установлені як факт керування т/з особою із ознаками сп`яніння, так і факт відмови цієї особи від проходження огляду щодо стану наркотичного сп`яніння.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові правильно присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Таким чином, ОСОБА_2 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, незалежно від причин, які стали підставою для зупинки т/з, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколів про адміністративні правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказані вище протоколи про адміністративні правопорушення містять всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть адміністративного правопорушення (об`єктивна сторона) відмова особи, яка керує т/з, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.5 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення правопорушника, свідки відмови тощо.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 не виявляв жодних ознак наркотичного сп`яніння, що вказувало на незаконність вимоги пройти огляд, то вони не заслуговують на увагу, оскільки питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для вимоги проведення огляду водія т/з, відноситься до компетенції поліцейського. При цьому водію ОСОБА_2 працівники поліції пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, оскільки це передбачено п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», відповідно якого у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Твердження захисника у своїй апеляційній скарзі про те, що час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП співпадає із часом розгляду постанови про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, а також розбіжність у часі вчинення правопорушення згідно протоколу та постанови поліцейського, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 213410 від 21.12.2020 складений ОСОБА_7 , а постанови поліцейських від 21.12.2020 у справі № 101894 ОСОБА_8 , від 21.12.2020 у справі № 101926 ОСОБА_9 , тобто різними працівниками поліції, що не перешкоджало їм здійснити фіксацію допущених ОСОБА_2 правопорушень та притягнути його до відповідальності у визначений законом спосіб. При цьому вчинені 21.12.2020 правопорушення ОСОБА_2 були різні за своїми юридичним складами, а тому не виключали одне одного.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують факту вчинення ОСОБА_2 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 08.02.2021 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ГРИЩУКА Д. В. на цю постанову судді без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов