ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3830/21 Головуючий в 1 інст. Круглікова А.В.
Провадження № 33/807/661/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , його захисника адвоката Щербини К.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Щербини К.В. на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді водія-охоронця ТОВ «Венбест», РНОКПП- НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, 28 травня 2021 року о 13 годині 5 хвилин гр. ОСОБА_1 в м. Запоріжжі, по пр. Соборний, 18а, керуючи транспортним засобом д.н. НОМЕР_2 , під час випередження автомобіля д.н. НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.3 ПДР України.

Також, 28 травня 2021 року о 13 годині 5 хвилин гр. ОСОБА_1 в м. Запоріжжі, по пр. Соборний, 18а, керував транспортним засобом д.н. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком КНП «ОКЗ НПД» ЗОР від 28 травня 2021 року №2792. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі сторона захисту вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час судового засідання захисником заявлено клопотання про призначення судово-медичної (токсикологічної) експертизи, витребування акту огляду.

Суд в задоволенні вказаних клопотань відмовив.

Захисник вважає, що відмовивши в задоволенні клопотань, суд порушив норми процесуального права, оскільки ст. 268 КУпАП передбачено право особи та його захисника подавати клопотання та витребувати докази в справі.

Суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань про проведення експертизи, незважаючи на те, що ОСОБА_1 не погоджується із результатами тесту, а для спростування його результатів необхідні спеціальні знання, що є підставою для призначення експертизи.

Відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення акту медичного огляду ОСОБА_1 , на підставі якого було складено висновок, свідчить про відсутність достатніх та належних доказів перебування особи в стані сп`яніння.

Наголошує, що судом не було оцінено належним чином докази вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, не було допитано особу, яка притягається до відповідальності, не було оглянуто план-схему ДТП.

Під час судового засідання встановлено, що після складання протоколу за ст. 124 КУпАП, співробітник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому, зазначивши що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння, які поліцейський встановив з урахуванням наявної інформації щодо притягнення водія до відповідальності за правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів.

Зазначає, що водій ОСОБА_1 був доставлений до медичного закладу для проходження огляду після двох годинного строку на проведення огляду з моменту виявлення таких підстав, а отже працівником поліції було допущено порушення вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що тест для виявлення наркотиків в сечі «Wondfo» не є засобом лабораторного дослідження та не може використовуватися для встановлення наркотичного стану сп`яніння у водіїв, що підтверджується інструкцією до тесту. Вказаний тест є лише попереднім результатом. Зразки із позитивним результатом повинні бути підтверджені більш специфічним методом.

Просить суд апеляційної інстанції постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Шербину К.В., перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване,законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушень і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст.ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Щодо інкримінованого порушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог п. 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння співробітниками поліції огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.

Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інтонації вважає, що винуватість ОСОБА_1 за встановлених суддею місцевого суду обставин, у порушенні вимог п. 2.9 (а) ПДР України доводиться такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №012738 (а.с.1); направленням на огляд водія (а.с.3); медичним висновком (а.с.6); відеозаписом порушення.

Наведені докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури, об`єктивно узгоджуються між собою та переконливо доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції відхилив клопотання про витребування доказів та про проведення експертизи в справі є безпідставними, оскільки вказані дії сторони захисту були направленні лише на затягування справи.

Вказаний висновок, суд апеляційної інстанції обґрунтовує тим, що чинним законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи в процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України», «Карнаушенко проти України».

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами районного суду, що в матеріалах справи є відомості, що огляд особи, яка притягається до відповідальності був проведений лікарем-наркологом двічі, результати оглядів на встановлення стану наркотичного сп`яніння є позитивні.

Таким чином, будь-яких сумнівів в правильності проведення огляду або порушення порядку огляду під час апеляційного перегляду не було встановлено.

Щодо витребування акту огляду, суд апеляційної інстанції вважає, що сторона захисту не була позбавлена можливості вжити заходів для збирання доказів та не було надано, ні під час судового розгляду в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи доказів неможливості витребувати такий документ самостійно.

Твердження апелянта про порушення строків направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння спростовуються матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в даній ситуації дії працівників поліції є правильними і логічними, оскільки під час приїзду екіпажу поліцейській почали збирати відомості про ДТП, яке було зафіксовано в системі за викликом «102», що підтверджується рапортом працівника поліції (а.с.4). Після того, як було зібрано всі матеріали, працівники поліції перейшли до стадії складання протоколу за ст. 124 КУпАП, що підтверджується протоколом, в якому зафіксовано час 14 година 11 хвилин.

Під час складання матеріалів у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, після чого працівниками поліції було прийнято рішення про направлення останнього на огляд для визначення стану сп`яніння. Вказане підтверджується направленням водія на огляд, в якому зазначений час 14 година 40 хвилин.

Відповідно до медичного висновку зазначений час огляду 15 година 15 хвилин.

Апеляційний суд вважає, що моментом, з якого вираховується строки направлення особи до медичного закладу є момент виявлення ознак наркотичного сп`яніння в особи, а отже в даній справі момент початку строку є офіційне пред`явлення направлення на огляд, в якому виявлені ознаки наркотичного сп`яніння.

Таким чином, надаючи оцінку в сукупності вказаним обставинам і доказам в справи, суд апеляційної інстанції вважає, що працівниками поліції було дотримано вимоги законодавства, а отже відсутні порушення ч. 4 ст. 266 КУпАП.

Під час судового засідання в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи встановлено, що огляд водія ОСОБА_1 було проведено двічі, тобто будь-яких порушень порядку проведення огляду не було зафіксовано.

Щодо інкримінування водію ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, вина водія ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується такими доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №012737 від 28 травня 2021 року, яким вказано, що водій не дотримався вимог п.13.3 ПДР України (а.с.12);

схемою місця ДТП (а.с.2), якою вбачається рух автомобіля д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , місце зіткнення та місце автомобілів після події;

поясненнями потерпілого (а.с.15), якими вказано, що автомобіль д.н. НОМЕР_2 здійснював маневр та здійснив зіткнення в передню ліву частину автомобіля потерпілого.

поясненнями водія ОСОБА_1 (а.с.16), з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 вину в ДТП визначає, оскільки здійснював маневр обгін, він допустив зіткнення з автомобілем потерпілого.

фотосвітлинами місця ДТП (а.с.17), з яких видно механічні пошкодження двох автомобілів, що відповідає відомостям, які викладені в схемі ДТП.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що пункт 13.3. ПДР України передбачає, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Таким чином, виходячи з наведеного, враховуючи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно поклав вказані докази в основу винуватості ОСОБА_1 за інкримінованим адміністративним правопорушенням за ст.124 КУпАП, оскільки вони підтверджують те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.3 ПДР України та мають причино - наслідковий зв`язок між діями і наслідками ДТП.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 36, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шербини К.В. залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/3830/21