Справа № 466/8898/20 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/1786/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності - адвоката Петришина В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст. 44-3 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Петришина Віктора Михайловича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2020 року,

встановив :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27.11.2020, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює водієм у ЛКП №1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він, 06.11.2020 о 16:53 год., у м. Львові по пр. Чорновола, 103, керуючи маршрутним транспортним засобом марки «Електрон АІ8501», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті №46 «Орлика-Сихів», в кількості більшій ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, а саме при передбачених 30 місцях для пасажирів перевозив 36 пасажирів, чим порушив вимоги п.п.2 п. 11 постанови КМУ від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів» із змінами постанови КМУ від 12.08.2020 №712, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

На дану постанову судді адвокат Петришин В.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції послався, як на доказ, на протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи, яки у справі , крім протоколу, немає.

Апелянт зазначає, що постанова суду прийнята без належного з`ясування всіх обставин справи, з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права. У протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, за ст. 44-3КУпАП, а саме: не встановлено кількість сидячих місць в автобусі та кількість стоячих пасажирів; не проводився огляд транспортного засобу та не витребувано і не оглянуто технічної документації ТЗ ; не додано до протоколу копії документів, які б підтверджували даний факт; немає підтвердження документального про перевезення у режимі маршрутного таксі та доказів регулярності перевезень.

Крім того ОСОБА_1 у протоколі зазначив, що з протоколом не згідний, в салоні було 31 чоловік. Свідків до складення протоколу залучено не було.

Заслухавши думку апелянта про задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у судовому рішенні є покликання на протокол про адміністративне правопорушення серії АА №164407 від 06.11.2020 та інші матеріали адміністративної справи.

Відповідно до п.п. 2 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року, перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У суді апеляційної інстанції з`ясовано, що крім протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справі відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Не долучено до справи жодних письмових пояснень пасажирів, свідків з цього приводу.

Відсутні також, відомості про технічні характеристики транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 і реєстраційні документи на цей транспортний засіб, на підставі яких можна зробити висновок про здійснення саме регулярного рейсу, а наявний у матеріалах справи лише один протокол, не може бути беззаперечним доказом вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Таким чином, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом першої інстанції доведеними обставини, а саме здійснення ОСОБА_1 регулярних перевезень пасажирів без засобів індивідуального захисту, не підтверджуються наявними у справі фактичними даними, а тому наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП не можна вважати доведеною.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ст. 44-3 КУпАП складається з двох частин, проте у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено частину ст. 44-3 КУпАП за якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, що також залишилось поза увагою судді при винесенні оскарженої постанови.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а провадження у цій справі - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Петришина Віктора Михайловича задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2020 року за ст. 44-3 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена