Справа № 352/1751/21
Провадження № 3/352/1171/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Струтинський Р.Р., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського районного відділу поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 032282 від 19.08.2021 р. ОСОБА_1 19.08.2021 р. о 21 год. 05 хв. в м. Тисмениця по вул. Об`їзна Івано-Франківського району керував автомобілем «Мерседес Бенс» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння; від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5А) ПДР України.

ОСОБА_1 та його представник- адвокат Любчик С.Р. в суді вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не визнали; представник ОСОБА_1 суду пояснив, що при фіксуванні правопорушення, складанні протоколу та опитуванні свідків було порушено ряд процесуальних норм, що перешкоджає визнати ці документи належними і допустимими доказами. Згідно із п. 2.5 ПДР порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Однак у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги «п. 2.5 А Правил дорожнього руху України». Станом на 19.08.2021 п. 2.5 ПДР України не містив жодних підпунктів, а наступним після цього пункту є п. 2.6 ПДР. Тому вказівка поліцейського на порушення неіснуючого п. 2.5 А Правил дорожнього руху України не дозволяє притягнути жодної особи до відповідальності. Також в акті огляду на стан алкогольного сп?яніння під час огляду були присутні свідки: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , і ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 . Водночас у протоколі серії ААБ № 032282 як свідків зазначено інших осіб: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Та обставина, що зазначені в протоколі та акті огляду свідки мають одну й ту ж саму адресу проживання, ті ж самі ім`я та по батькові, не дають підстави вважати, що це є одні й ті самі особи, оскільки їх прізвища суттєво відрізняються, що свідчить про відсутність описки. В матеріалах справи є документ під назвою «Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» в ОНД, складений поліцейським ОСОБА_4 19.08.2021 о 21 год. 10 хв. В цьому направленні зазначено, що уповноваженою особою патрульної служби виявлено ознаки сп?яніння «нечітка вимова слів, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода». Проте в цьому направленні не зазначено місце його складання, що є обов?язковим реквізитом документу. Ця обставина, з урахуванням відсутності фіксування складання цього акту на відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, ставить під сумнів його складання 19.08.2021 по вул. Об`їзна у м. Тисмениця. Крім цього, зазначена в направленні така медична установа як ОНД не існує, оскільки з 25.10.2019 Івано-Франківський обласний наркологічний диспансер перейменовано на Комунальне некомерційне підприємство «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради». Також на відеозапису немає жодної фіксації на підтвердження позиції поліцейських, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема щодо дій, спрямованих на огляд водія з метою виявлення стану сп?яніння. Крім того, пояснення складено поліцейським, а не ОСОБА_1 власноручно, в поясненні не зазначено спосіб ознайомлення з поясненням: воно було зачитано вголос поліцейським чи прочитано ОСОБА_1 особисто. Ця обставина викликає сумнів у згоді ОСОБА_1 зі змістом написаного. Найголовніше, зміст пояснення повністю спростовується відеозаписом з другого відеофайлу, на якому не зафіксовано жодних слів ОСОБА_1 про те, що він визнає свою вину, що вживав алкоголь. Вважає, що поліцейцькими було грубо порушено передбачену законом і підзаконними актами процедуру фіксації перебування водія ОСОБА_1 у стані сп`яніння, що відповідно до положень ч. 5 ст. 266 КУпАП передбачає визнання недійсності огляду на стан сп`яніння. Просив справу щодо ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Відповідно до ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Так, під час розгляду справи судом досліджено відеозапис, що міститься в матеріалах справи, однак перший файл FILE1213-002163.MP4 згідно із таймером на зображенні починається о 21.12.13 і закінчується о 21.13.13, тобто триває одну хвилину. На цьому файлі зафіксовано наближення в темну пору доби патрульного автомобіля до автомобіля марки Mercedes і зупинку цього автомобіля; другий файл VID-20210820-WA0002 немає жодного таймеру і вказівки на дату та триває 35 секунд. При перегляді цього файла чути голос особи, який зазначає, що здійснюється відеофіксація, зачитує права особи, що притягується до відповідальності й пропонує ОСОБА_1 , зображення якого є на екрані, проїхати в медичний заклад для проведення огляду на стан сп`яніння і пройти огляд за допомогою приладу Драгер. У відповідь ОСОБА_1 нічого не відповідає, час від часу киває головою. На запитання іншої особи (якої в кадрі не видно): "чи визнаєте що вживали алкоголь", ОСОБА_1 відповідає: "нічого". Далі голос за кадром говорить, що на ОСОБА_1 буде складено протокол за ст. 130 ч. 1 в присутності двох свідків.

Таким чином, на відеозаписі немає жодної фіксації на підтвердження позиції поліцейських, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема щодо дій, спрямованих на огляд водія з метою виявлення стану сп?яніння.

За таких обставин, такий доказ не може вважатися допустимим та належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Крім того, сам протокол про адміністративне правопорушення складено із порушеннями, зокрема вказано пункт 2.5а) ПДР, однак у діючих Правилах дорожнього руху такий пункт відсутній.

Також наявні розбіжності у прізвищах свідків, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення вказано прізвища « ОСОБА_5 », а в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів прізвища свідків « ОСОБА_6 ».

Як вказано у справах «Малофеев проти Росії » (рішення від 30.05.2013 заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Любчика С.Р., дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження по даній справі в зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення підлягає до закриття.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247, 283-287, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Суддя Р.Р. Струтинський