Провадження №: 3/755/7237/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Федосєєв С.В. розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, безробітного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 08 липня 2021 року о 12 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Сверстюка, 27, під час руху не витримав безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia A5» д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено п.п.2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 08 липня 2021 року о 12 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Сверстюка, 27, був учасником ДТП, місце якої залишив, до поліції не повідомив, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення sms-повідомлення, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 про що свідчить його підпис, отже останньому було відомо про існування судового провадження відносно нього. Проте зловживаючи своїми правами ОСОБА_1 не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, заяв та клопотань, в тому числі про зміну місця проживання, до суду не подавав.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративних справ, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколах про адміністративні правопорушення за відсутності останнього.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як роз`яснено в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: схемою місця ДТП, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №210083 від 04.08.2021 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №210084 від 04.08.2021 року, письмовими поясненнями учасників ДТП, відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно вчинив зазначені правопорушення за вищевикладених обставин, рапортом, копією реєстраційної картки ТЗ, копією листа, довідкою, відео з місця ДПТ та фото, яке було переглянуто у судовому засіданні. З переглянутого відео вбачається, що після вчинення ДТП водій ОСОБА_2 пошкодив праве бокове дзеркало транспортного засобу марки «Skoda Octavia A5» д.н.з. НОМЕР_2 та намагався застосувати фізичну силу до водія вказаного авто. Таким чином, вказане відео спростовує письмові пояснення ОСОБА_2 від 04.08.2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП України якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до санкції ст. 122-4 КУпАП передбачено покарання у вигляді накладання штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб. Санкція ст. 124 КУпАП передбачає покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що правопорушення було вчинено ОСОБА_2 умисно.

Суспільна небезпека вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, на думку суду полягає у піддані ризику небезпеки життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху. Крім того, суд бере до уваги причинно - наслідковий зв`язок між вчиненим правопорушенням та його наслідками, враховує зухвалість поведінки ОСОБА_2 після вчинення ДТП, яка проявилась в тому, що він свідомо залишив місце вчинення правопорушення, передбачаючи відповідальність правопорушення.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також той факт, що ОСОБА_2 намагався всіма способами уникнути відповідальності, та скоївши зіткнення з іншим транспортним засобом, вирішав залишити місце ДТП і не повідомляти про настання даної події, та знехтування правилами дорожнього руху і призвели до настання ДТП, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Саме таке адміністративне стягнення на думку суду буде достатнім з врахуванням всіх обставин справи.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 38, 40-1, 122-4, 124, 283-284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП та призначити адміністративне стягнення:

за ст. 122-4 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

за ст. 124 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст.36 КУпАП остаточно призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме ст.122-4 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Строк пред`явлення до виконання постанови 3 місяці з дня її винесення.

Суддя