Справа № 755/9/6807/21 Головуючий в суді І інстанції Марченко М.В.
Провадження № 33/824/4158/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2021 року старшим лейтенантом поліції ДОП Дніпровського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Бондарчуком О. було складено протокол серія ВАБ № 382804 про адміністративне правопорушення відносно громадянки ОСОБА_1 .

Вказаним протоколом встановлено, що 18 квітня 2021 року, о 15 годині 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно чоловіка ОСОБА_2 , а саме: висловлювала погрози на його адресу, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на підставі ст.247 п.7 КУпАП закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що всупереч вимогам ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи та не з`ясовано чи було вчинено нею вказане адміністративне правопорушення.

Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, тобто, вчинила домашнє насильство. Вказаний висновок суду першої інстанції зроблено без оцінки доказів, що містяться в матеріалах справи та наданих пояснень. В оскаржуваній постанові суд першої інстанції лише послався на те, що її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписом та поясненнями потерпілого ОСОБА_2 .

Вважає, що обставини викладені у протоколі мають бути в подальшому доведені особою, яка його склала, а сам по собі протокол не може бути доказом, який беззаперечно підтверджує винуватість особи. Також не є доказом пояснення ОСОБА_2 , оскільки він є зацікавленою особою.

Звертає увагу, що згідно її письмових пояснень наданих працівнику поліції 18 квітня 2021 року, про які зазначено у протоколі серії ВАБ №382805 від 18 квітня 2021 року, саме ОСОБА_2 18 квітня 2021 року допустив проти неї насильство, штовхав її, притискав дверима, не допускав до дитини, що забила голову, плакала, просилася до мами, застосував до неї фізичну силу, був агресивним.Вона просила чоловіка допустити її до доньки, говорила, що він робить їй боляче, проте чоловік відреагував тим, що ще сильніше став притискати її дверима. Посилалася також на те, що такі випадки насильства з боку чоловіка у присутності дитини є непоодинокими та виклик поліції 18 квітня 2021 року є не першим її зверненням за захистом до правоохоронних органів. Вона до цього часу налякана діями чоловіка, боїться за своє життя та життя дитини.

Зазначає, що факту здійснення нею психологічного насильства щодо чоловіка, втому числі у вигляді словесних погроз, не визнавала, сама називала себе жертвою домашнього насильства від чоловіка.

Копія письмових пояснень ОСОБА_1 від 18 квітня 2021 року долучена до матеріалів справи, а їх оригінал зберігається в матеріалах іншої справи про адміністративне правопорушення №755/7296/21, що розглядалася Дніпровським районним судом міста Києва. Так, постановою Дніпровського районного суду міста Києва (суддя Бірса О.В.) від 20 травня 2021 року по справі №755/7296/21 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку із застосування 18 квітня 2021 року до дружини, ОСОБА_1 , домашнього насилля фізичного характеру.Постановою судді Київського апеляційного суду Фінагеєва В.О. від 24 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Ніжніченко Ольгою Анатоліївною, на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення №755/7296/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП разом з доданими до неї матеріалами, було повернуто особі, яка її подала, - без розгляду.

Наголошує на тому, що матеріалами справи документально підтверджено, що ОСОБА_1 вже зверталася до правоохоронних органів щодо застосування до неї фізичного насильства з боку чоловіка, зокрема стверджувала, що 18 листопада 2020 року ОСОБА_2 , перебуваючи вдома, в ході конфлікту, який переріс у бійку, схопив її та почав стискати, викручував руки, штовхнув на диван, сів зверху та давив масою свого тіла, стискаючи ноги та руки. Відділом дізнання Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві за її заявою проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002046 від 19 листопада 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Проте суд першої інстанції на вищенаведене взагалі уваги не звернув, оскаржувана постанова Дніпровського районного суду від 11 серпня 2021 року по справі №755/6807/21 посилання на вищенаведені обставини не містить.

Також в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в якому ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції їй на поштову адресу не було направлено, а тому її представник - адвокат Новак Н.Ю. отримала рішення тільки 20 серпня 2021 року.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 11 серпня 2021 року, а апеляційна скарга на неї подана через пошту 30 серпня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки копію оскаржуваної постанови представник ОСОБА_1 - адвокат Новак Н.Ю. отримала 20 серпня 2021 року, що підтверджується заявою про отримання копії постанови та що свідчить про поважність причин його пропуску.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення 18 квітня 2021 року, о 15 годині 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно чоловіка ОСОБА_2 , а саме: висловлювала погрози на його адресу,чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, вищевказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за наведених у постанові обставин, не підтверджується достатніми доказами.

Забезпечення доведеності вини є складовою частиною однієї із засад кримінального провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.7, ст. 17 КПК України та однією із засад судочинства відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Конституції України.

Згідно зі ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, 18 квітня 2021 року старшим лейтенантом поліції ДОП Дніпровського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Бондарчуком О. було складено протокол серія ВАБ № 382804 про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_2 .

Вказаним протоколом встановлено, що 18 квітня 2021 року, о 15 годині 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно чоловіка ОСОБА_2 , а саме: висловлювала погрози на його адресу, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

18 квітня 2021 року лейтенантом поліції ДОП Дніпровського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Бондарчуком О. було відібрано пояснення у гр. ОСОБА_2 , в яких він зазначає, що 18 квітня 2021 року у квартирі, він з донькою грав у футбол, під час гри донька впала та почала плакати, він взяв її на руки, щоб заспокоїти, в цей час прийшла дружина та почала кричати на нього та звинувачувати його в тому, що сталося. В результаті чого між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 йому погрожувала розлученням та подальшою забороною бачитись з дитиною, при цьому поводилась агресивно та вчиняла провокативні дії.

В судовому засіданні 30 вересня 2021 року надала свої пояснення ОСОБА_1 та зазначила, що саме чоловік ОСОБА_2 спровокував конфлікт 18 квітня 2021 року, допустив проти неї насильство, штовхав її, притискав дверима, не допускав до дитини, що забила голову, плакала, просилася до мами, застосував до неї фізичну силу, був агресивним.Вона просила чоловіка допустити її до доньки, говорила, що він робить їй боляче, проте чоловік відреагував тим, що ще сильніше став притискати її дверима. Посилалася також на те, що такі випадки насильства з боку чоловіка у присутності дитини є непоодинокими та виклик поліції 18 квітня 2021 року є не першим її зверненням за захистом до правоохоронних органів. Вона жодного насилля до ОСОБА_2 не застосовувала.

При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, зазначено, що ОСОБА_1 вчиняла домашнє насильство психологічного характеру, а саме погрожувала словесно відносно чоловіка.

Однак ні у поясненнях, ні у протоколі не зазначено, які саме погрози заявляла ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 , які спричинили, чи могли б спричинити шкоду фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого. А сама погроза звернення до поліції є попередженням щодо використання права, яке не може бути обмежене.

Аналізуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність у справі належних та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 18 квітня 2021 року по АДРЕСА_1 психологічного насильства відносно ОСОБА_2 . Не були надані такі докази і до суду апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, не з`ясував в повному обсязі всі обставини справи та не перевірив чи було вчинено адміністративне правопорушення, оскільки обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. При цьому доказів завдання чи можливості завдання такої шкоди потерпілому ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Наявні в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення від 18 квітня 2021 року та пояснення потерпілого ОСОБА_2 не є достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до виписаних у статтях 252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою на те особою, про вчинення діяння (діянь), яке (які) містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час і суть адміністративного правопорушення.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З урахуванням наведених норм права, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, пояснення учасників справи, які були надані під час розгляду справи, у сукупності з іншими дослідженими при розгляді справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана