Справа № 523/9236/21
Номер провадження 3/523/5006/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2021 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянувши матеріали, що поступили з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , громадянин України, місце роботи (проходження служби): Державне підприємство «Український дитячий центр «Молода гвардія», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 172-6 ч.1 КпАП України,-

Встановив:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшли матеріали з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення за № 427/2021 від 17 травня 2021 року наказом Міністерства соціальної політики України № 123 к від 30.11.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора державного підприємства «Український дитячий центр «Молода гвардія» з 30.11.2020. Трудову книгу ОСОБА_1 отримав 30.11.2020.

З інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» стало відомо, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями 26.04.2021, тобто з порушенням строків.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що з ЗУ «Про запобігання корупції» він ознайомлений.

Про те, що вразі не своєчасної подачі декларації без поважних причин настає адміністративна відповідальність він знав.

Поважних причин, за яких несвоєчасно була подана декларація, у нього не було.

Таким чином встановлено, та підтверджено факт несвоєчасного подання декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями ОСОБА_1 , але склад правопорушення пов`язаного з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та інша конструктивна ознака вказаної статті - відсутність поважних причин, і сам факт вчинення правопорушення особою, встановлюється лише протоколом (ст. 254 КУпАП).

Таким чином ОСОБА_1 , будучи звільнений з посади генерального директора державного підприємства «Український дитячий центр «Молода гвардія» з 30.1L2020, наказом Міністерства соціальної політики України № 123 к від 30.11.2020, являючись суб`єктом на якого поширюються дії ЗУ «Про запобігання корупції», несвоєчасно 26.04.2021, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги абз.1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення свою вину у вчиненому не визнає, проте підчас розгляду справи Суворовським районним судом міста Одеси від ОСОБА_1 не отримано доказів, що могли б виключати вину у скоєнні ним правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово викликався у встановленому Законом порядку, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

Статтею 6 Конвенції "Про захист прав і основоположних свобод людини", яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Це право включає в себе доступ до правосуддя за Конституцією України.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки ( рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

Таким чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, отже зазначеній особі було відомо про існування судового провадження відносно неї. Проте зловживаючи своїми правами особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не вжила належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження та з`явитись до суду для розгляду складеного протоколу про адміністративне правопорушення по суті.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за № 427/2021 від 17 травня 2021 року, складеному старшим оперуповноваженим в ОВС 6-го УСР в Одеській області ДСР НП України капітаном поліції Бойченко С. О. стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зазначено, що часом вчинення правопорушення є 17 травня 2021 року, тобто факт з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі ознаки вказаного правопорушення.

З даним твердженням суд погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Таким чином, строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його вчинення тобто в даному випадку з 26 квітня 2021 року.

Разом з цим, діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Науково-консультативна рада при ВАС України за аналізом судової практики встановила неоднаковий підхід судів до вирішення питання щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення. Крім того, зміст абзацу першого ст. 247 КУпАП вказує, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи буде свідчити про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не може встановлюватись у справах, у яких провадження закривається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 245, 247, 283-284 КУпАП,-

Постановив:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , громадянин України, місце роботи (проходження служби): Державне підприємство «Український дитячий центр «Молода гвардія», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя