Справа № 495/5060/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року м. Білгород- Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючий на посаді водія «Козак-Експрес», місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 27.06.2021 року о 13.16 год. ОСОБА_1 по вул.Портовій 30, м.Білгород-Дністровський, Одеської області на автобусі «NEOPLAN», д/з НОМЕР_1 здійснював пасажирські перевезення без засобів індивідуального захисту, а саме: без маски чи респіратора, що закривають рот та ніс, чим порушив Постанову КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», за що передбачена відповідальність ч.1 ст.44-3 КУпАП.

27.06.2021 року інспектором Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії ВАБ №704360.

08.07.2021 року на електрону адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про направлення справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.44-3 ч.1 КУпАП на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області за місцем його фактичного проживання.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про направлення справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.44-3 ч.1 КУпАП до Вінницького міського суду Вінницької області - відмовлено.

В судові засідання призначені на 09.07.2021 року о 10.00 год., 20.07.2021 року о 10.20 год., 31.08.2021 року о 10.30 год., 23.09.2021 року о 10.00 год. ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

20.07.2021 року та 26.08.2021 року на електрону адресу суду від ОСОБА_1 надійшли клопотання про розгляд справи у його відсутність, вину свою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 ч.1 КУпАП не визнає та просить провадження по справі закрити за відсутності в діях складу адміністративного правопорушення з підстав, що він працює по договору найму від 25.06.2021 року укладеного з ОСОБА_2 , що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію №632215 від 20.07.2009 року. Будучи водієм автобусу ОСОБА_1 при здійсненні нерегулярних перевезень пасажирів в якості найманого працівника. Враховуючи що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, який перебуває у трудових відносинах з автомобільним перевізником, а тому не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення.

При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, норма ч.1 ст.44-3 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону та інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що регулюють та встановлюють певні санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акту, який регламентує діяльність у вказаній сфері.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, а санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Згідно п.2 постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м.Києва, м.Севастополя встановлюється «зелений», «жовтий», «помаранчевий» або «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

Підпунктом 8 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року №1236 з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Враховуючи те, що об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, а об`єктивна сторона виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, такі дії завдають шкоди як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам громадян.

Щодо доводів ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративної відповідальності, оскільки є лише є найманим працівником водієм автобусу, то вони є безпідставними з огляду на те, що відповідно до п.п.2 п.11 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» перевізник несе відповідальність лише за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно. Таким чином слід констатувати, що водій, який здійснює перевезення в маршрутному таксі пасажирів, повинен дотримуватись правил перевезень пасажирів, зазначених у вказаній Постанові Уряду.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що він працює по договору найму від 25.06.2021 року укладеного з ОСОБА_2 , що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію №632215 від 20.07.2009 року, тобто працює на посаді водія з здійснення нерегулярних перевезень пасажирів в якості найманого працівника, однак вказані обставини не підтверджені належними доказами.

Крім того, як вбачається з особистих пояснень, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 по суті правопорушення пояснив, що 27.06.2021 року він здійснював пасажирські перевезення на автобусі «NEOPLAN», д/з НОМЕР_1 без засобів індивідуального захисту, маску забув вдягти, вона знаходилась біля нього та кермі. Тобто, ОСОБА_1 фактично визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 ч.1 КУпАП.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги суспільну небезпеку вказаних дій у період карантину в країні, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив правила, встановлені постановою КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 44-3 ч.1, 221, 251, 255, 256 283, 284, 307, 308 КУпАп суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Заверюха В.О.