Справа № 342/766/21
Провадження № 33/4808/539/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дороніна А.П.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 30.06.2021 біля 00-48 год. по вул. Т.Шевченка с. Чернятин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Alcotest Drager», результат тесту позитивний 0.57 проміле. Своїми діями він порушила п.2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.

Апелянт вказує на те, що розгляд справи відбувся за його відсутності, судових повісток про день та час розгляду справи ним не отримувалось, що свідчить про порушення його прав.

ОСОБА_1 вказує на те, що спеціальний технічний засіб Драгер Алкотест 6810, за допомогою якого було проведено його огляд на визначення стану сп`яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, що свідчить про порушення порядку проведеного огляду.

На вказані порушення суд не звернув уваги, чим допустив неповноту та однобічність розгляду справи.

Апелянт вважає, що наявні докази в матеріалах справи є недостатні для прийняття рішення у справі про визнання його винним у вчиненні правопорушення.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 та його заїхиснкиа адвоката Дороніна А.П., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову судді необхідно скасувати та постановити нову постанову.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без участі його участі, чим порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про час та місце її розгляду, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не подав.

З матеріалів справи вбачається, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП надійшли до Городенківського районного суду Івано-Франківської області 01.07.2021 року, розгляд якої було призначено на 20.07.2021 року.

Суд розглянув справу у першому призначеному судовому засіданні, незважаючи на те, що на адресу суду повернулось судове повідомлення про розгляд справи на 20.07.2021 року адресоване ОСОБА_1 з відміткою Урпошти про повернення повідомлення суду по причині відсутності адресата за вазаною адресою (а.с.17-19). Тим самим, суд, не маючи достовірних даних про те, що ОСОБА_1 отримав повідомлення про день та час розгляду справи, розглянув справу за його відсутності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення допущено описку в частині дати визначення судового засідання суду першої інстанції та помилково зазначено, що розглід провадження у Городенківському районому суді Івано-Франківської області відбудеться 30.06.2022 року.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 власноручно написав в графі пояснення особи, яка притягається до відповідальності, що надасть пояснення в суді, тим самим останній виявив бажання бути присутнім в судовому засіданні та особисто надати пояснення по суті вчиненого ним правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до заявки про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою СМС-повідомлення, долученої до матеріалів справи, ОСОБА_1 погоджувався про погодження надсилання судових повісток в електронному виді та вказав номер мобільного зв`язку для їх надсилання (а.с.13).

Однак,в порушення вимог закону, судом було направлено повідомлення про розгляд справи на 20.07.2021 року рекомендованим листом, хоча такий спосіб повідомлення про розгляд справи набогато трудомісткий та більш витратний і не відповідав бажанню ОСОБА_1 на отримання повідомлень суду в електронному вигляді.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції формально поставився до розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та в порушення вимог ст.268 КУпАП , ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за відсутності даних про належне повідомлення про розгляд справи, розглянув справу у першому призначеному судовому засіданні за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, внаслідок чого грубо порушив право на захист і постановив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки він безпідставно розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушив її право на захист.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ у справі «Созонов та інші проти України» зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право мати захисника, приймати участь у судовому засіданні, оскаржувати судові рішення.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 231197 від 30.06.2021 водій ОСОБА_1 30.06.2021 року біля 00.48 год. по вул. Т.Шевченка с. Чернятин керував транспортним засобом ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою приладу «Alcotest Drager», результат тесту позитивний 0.57 проміле. Своїми діями він порушила п.2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП ВП №2 м. Городенка капралом поліції Хом`як С.Я., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особо, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Городенківському районному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

В протоколі зазначено, що свідки не залучались.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано матеріали справи, та диск з відео.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 власноручно написав пояснення, що згідний із протоколом та пояснення надасть в суді.

В протоколі про адміністративне правопорушення міститься пояснення ОСОБА_1 , що зі змістом протоколу ознайомлений, машину доставлено додому, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що він не отримував копії протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, який він особисто підписав в графі, яка підтверджує ознайомлення зі змістом протоколу та отримання його копії.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 показав, що 30.06.2021 він дійсно керував належним йому транспортним засобом марки ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 , коли працівники поліції зупинили його, оскільки безпідставно вважали, що він не користувався пасоком безпеки. Вказує, що він дійсно погодився на проведення огляду стан алкогольного сп`яніння та пройшов відповідний огляд за допомогою приладу «Alcotest Drager», результат якого склав 0.57 проміле. Вказує, що він не погодився із вказаним результатом, однак в подальшому у зв`язку із тим, що він довірився працівникам поліції, які пообіцяли йому не забирати транспортний засіб на штраф майданчик, він погодився із результатом огляду і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та підписав протокол про адміністративне правопорушення, хоча не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З долученого відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, які є належним та допустимим доказом, належним чином зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, які достатні для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Із вказаного відеозапису вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , працівник поліції пояснив причини зупинки автомобіля та просив надати відпвідні документи для перевірки.

На відеозаписах з бодікамери працівника поліції зафіксовано добровільну згоду ОСОБА_1 на вимогу співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Відеозапис чітко і однозначно підтверджує, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування ним автомобілем, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв, в його транспортному засобі не перебували сторонні особи, та пояснив, що керував транспортним засобом після того, як випив пиво.

ОСОБА_1 працівником поліції було роз`яснені його права та обов`язки, з яким останній погоджувався. Зі вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції не заперечував факт керування транспортним засобом після вживання пива, добровільно пройшов огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер, результат якого становив 0.57 % проміле, повністю погодився із результатом огляду та відмовився від проходження оглядцу у медичному закладі.

Працівниками поліції ОСОБА_1 було повідомлено про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при проходженні ним огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які носять об`єктивний характер та не можуть бути спотворені і мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення апелянта до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 розумів, що проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння саме як водій транспортного засобу у зв`язку з тим, що поліцейський підозрює його в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, відразу особисто вказав на те, що керував транспортним засобом після того, як випив пиво.

Зі змісту відеозапису вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 було надано можливість розпакування муштука приладу Драгер, за допомогою якого він проходив відповідний огляд на стан сп`яніння, та проінформовано про правильність продуття приладу Драгер Алкотест.

ОСОБА_1 пройшовши огляд на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу, повністю погодився із отриманим позитивним результатом 0.57 % та визнавав, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що на відеозаписі зафіксовано, що на запитання чи погоджується ОСОБА_1 із результатом огляду і чи бажає проїхати до медичного закладу, останній ствердно відповів, що згідний із результатом огляду і не бажає їхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, що стало правовою підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 працівником поліції було повідомлено, що за результатами огляду він перебував в стані алкогольного сп`яніння, і результат огляду 0.57 % проміле.

Відеозаписи містять дані про заповнення заявки ОСОБА_1 про отримання судової повістки в електронній форма за допомогою смс-повідомлення.

Відеозаписи містять дані складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, роз`яснення останньому його прав та обов`язків, на зафіксовано власноручне написання ОСОБА_1 у протоколі пояснень по суті вчиненого ним правопорушення.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із діями працівників поліції, оскільки вважає, що останні порушили встановлений законом порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що зібрані з порушенням норм законодавства докази не доводять його вини у вчиненні правопорушення, а тому всі здобуті докази можна вважати неналежними та недопустимими доказами у справі.

Перевіряючи вищевказані доводи сторони захисту апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Разом з тим, зі змісту матеріалів справи та відеозаписів долучених до матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 було те, що він керував транспортним засобом з порушенням ПДР України за відсутності пасивного ременя безпеки.

Зі змісту відеозапису з відеореєстраторів з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи вбачається, що поліцейським було вказано причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Так, до матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5), у відповідності до якого було проведено огляд водія ОСОБА_1 у результаті із виявленими у нього ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Огляду на стан сп`яніння був проведений за допомогою приладу Алкотест Драгер 6810, результат був позитивний 0.57 % проміле. В акті огляду зазначено, що свідки не залучались. В акті огляду ОСОБА_1 власноручно підписався , що згідний із результатом огляду.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять роздруківку приладу Drager Alcotest 6810 (а.с.8), відповідно до якої вбачається, що в результаті проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу ARBL-0697, яким було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння , оскільки результат склав 0,57 проміле.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що додана до матеріалів справи роздруківка приладу Drager Alcotest 6810 (а.с.8) містить дані отримані в результаті проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння, результат якого становив 0.57 % проміле, а сам огляд було проведено на підставі виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/0009 чинне до 04.01.2022 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора Алкотест 6810 ARBL-0697 (а.с.9), що спростовує доводи апелянта про відсутність відповідного свідоцтва щодо приладу Драгер за допомогою якого було здійснено огляд водія ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд ОСОБА_1 водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Городенківська БЛІЛ» від 30.06.2021 року о 00.50 год. (а.с.6). в направленні зазначено, що у водія було виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи адвоката Дороніна А.П. та ОСОБА_1 про те, що в направленні безпідставно зазначено про те, що останній доставлявся до медичного закладу, оскільки вищевказані дані не відповідають дійсності.

Зокрема, згідно рапорту поліцейського СРПП ВП №2 м. Городенки Івано-Франківського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капрала поліції С.Хомяк. (а.с.4) під час патрулювання в с. Чернятин по вул.. Т. Шевченка було зупинено транспортний засіб «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування із водієм у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Водієві було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6810, на що останній погодився, результат огляну становив 0.57 % проміле, на що останній погодився, що зафіксовано на диску із відео правопорушення та додано до матеріалів справи. На ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника ВП №2 м. Городенки Івано-Франківського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких останній зазначив, що 30.06.2021 року випив пиво та керував транспортним засобом 21063 д.н.з. НОМЕР_2 , їхав додому з магазину, був зупинений працівниками поліції та продув Алкотест Драгер, з результатом згідний. Просить суворо його не карати. Свою вину визнає. ОСОБА_1 власноручно розписався за надані ним пояснення.

До матеріалів справи долучено характеристику на ОСОБА_1 , у відповідності до якої за час проживання він поводив себе добре та не допускав порушень громадського порядку (а.с.11).

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисником адвокатом Дороніним А.П. було надано протокол опитування ОСОБА_2 , який підтверджує що, бачив, як ОСОБА_1 самостійно приїхав на належному йому транспортному засобу до місця проживання після оформлення протоколу про адміністрати вне правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дороніна А.П. про те, що вищевказаний доказ у сукупності із даними про доставку транспортного засобу додому у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджує, що в дійсності ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного спьяніня.

Вищевказані доводи повністю спростовуються сукупністю доказів, які долучені до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписом зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 , проходження ним огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів.

За змістом ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому закон передбачає необхідну присутність двох свідків у тому випадку, якщо не можливо застосувати технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання на те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проходження водія на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Зокрема, відповідно до відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, який долучено до матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено порядок та правильність проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння, після чого останній продув прилад Драгер, результат якого показав 0.57 % проміле, після чого ОСОБА_1 було ознайомлено із результатом огляду 0.57 %. Після ознайомлення ОСОБА_1 із результатом проходження огляду 0.57 % проміле, останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладу, на що ОСОБА_1 повідомив що не бажає їхати до медичного закладу.

Водій ОСОБА_1 не висловлював зауважень на дії працівників поліції чи щодо неправомірності проходження огляду за допомогою приладу Драгер на визначення стану алкогольного сп`яніння, натомість на відеозаписі зафіксовано про повідомлення ОСОБА_1 результат огляду, з яким останній погодився.

В результаті перевірки вищевказаних доводів не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер проведено поліцейським в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого закону водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я. При цьому водій самостійно на власний розсуд вирішує це питання і не зобов`язаний вказувати причини з яких він не погодився з отриманим результатом. Однак, до цих причин можливо також віднести сумніви водія в тому, що прилад за допомогою, якого було проведено огляд не має сертифікату та свідоцтва про реєстрацію і не дозволяє отримати об`єктивний результат щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу, фактично свідчить про визнання водієм факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про те, що газоаналізатор Драгер Алкотест 6810 відсутній у переліку відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів.

Пунктами першим та третім розділу ІІ відповідної Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29.12.2014 року №1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. №43 зазначеного переліку це газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Таким чином, газоаналізатори Drager Alcotest, внесені до Держреєстру засобів вимірювальної техніки України з необмеженим строком дії свідоцтва.

Газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», який був застосований працівниками поліції під час огляду ОСОБА_4 на стан сп`яніння, дозволений МОЗ, має свідоцтво про державну реєстрацію, є спеціальним технічним засобом, який пройшов відповідне калібрування та на законних підставах був застосований працівниками поліції.

Так, прилад газоаналізатор Драгер 6810, за допомого якого було здійснено тестування ОСОБА_5 є приладом Alkotest 6810, виробником якого є Dreger Safety AG& Co. KGaA Germany, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки чинне до 07.10.2021 року (а.с.9), передбаченого для проведення відповідної процедури на визначення стану спяніння, в зв`язку з чим, апеляційний суд вважає що висновок тестування, проведений за допомогою даного приладу є належним і законним доказом підтвердженням вини у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд вважає доведеним те, що 30.06.2021 біля 00-48 год. по вул. Т.Шевченка в с.Чернятин ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Alcotest Drager», результат тесту позитивний 0.57 проміле. Своїми діями він порушив п.2.9 «а» ПДР України, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Такими чином, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні стягнення ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно обрати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, що відповідає, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особа, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачує судовий збір у розмірі, визначеному п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»., що становить 454,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв