Провадження №: 3/752/9915/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації та проживання - АДРЕСА_1
за участю ОСОБА_1 (особисто)

ВСТАНОВИВ:

01.06.2021 о 15:45 у м. Києві по вул. Ломоносова, 36-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований ОСОБА_2 автомобіль Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_2 . При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Статтею 124 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 307229 від 30.008.2021 водій ОСОБА_1 , 01.06.2021 о 15:45 у м. Києві по вул. Ломоносова, 36-А будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди. що оцінено працівниками поліції як порушення п. "а" п. 2.10 Правил дорожнього.

За приписами п. "а" п. 2.10 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

У ході розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що пам`ятає як відвідував по роботі об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , пам`ятає, що у дворі будинку дуже щільно були припарковані автомобілі та було мало місця для маневру, а тому не виключає, що ненароком міг зачепити інше авто, коли випарковувався. Проте свідомо місце пригоди не покидав і якби відчув, що вчинив зіткнення - обов`язково б викликав би поліцію.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, причинно-наслідковий зв`язок між порушенням Правил дорожнього руху та настанням дорожньо-транспортної пригоди доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 307230 від 30.08.2021, що складений відносно ОСОБА_1 за порушення ст. 124, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніхсправи України від 06.11.2015 № 1376;

- схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.06.2021, на якій відображені місце розташування транспортного засобу, місце зіткнення, відповідні виміри;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 01.06.2021;

- пояснення ОСОБА_1 від 30.08.2021;

Також судом (суддею) досліджено і проаналізовано приєднані до протоколів інформація про транспортний засіб, і супровідний лист про запрошення до патрульної поліції від 07.05.2021, копію паспорта ОСОБА_1 , рапорт співробітника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу від 30.08.2021 серії ААБ № 307230 особу ОСОБА_1 установлено на підставі паспорта, йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбуватиметься у Голосіївському районному суді міста Києва. Також вбачається, що ці протоколи ОСОБА_1 підписав.

Оскільки ОСОБА_1 підлягає визнанню винним у порушенні п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 та 124 КУпАП, до нього слід застосувати передбачене законодавством адміністративне стягнення.

Розглядаючи питання про застосування адміністративного стягнення, суд (суддя) з`ясував, що строк накладення адміністративного стягнення у цій справі, який становить три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення (01.06.2021), закінчився 01.09.2021, тобто ще до надходження матеріалів про адміністративне правопорушення до суду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення в справах, підвідомчих судді, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

З огляду на зазначене провадження у цій справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю в порядку п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Поряд з викладеним, суд (суддя) не вбачає підстав для визнання ОСОБА_1 винуватим у порушенні п. "а" п. 2.10 Правил дорожнього руху та відповідно ст. 122-4 КУпАП, адже вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення за цієї статтею не є доведеною з дотриманням стандарту доказування "поза розумним сумнівом", виходячи з наступного.

Так, під час розгляду справи не було встановленого того, що ОСОБА_1 свідомо покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, розуміючи, що він причетний до зіткнення, що, серед іншого і поряд з його особистими поясненнями, слідує з його належної процесуальної поведінки і розважливого ставлення до судового розгляду та процедури оформлення протоколів про адміністративне правопорушення в органах поліції.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують пр. розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Отже, досліджені судом (суддею) докази дають підстави для встановлення факту того, що ОСОБА_1 , проїхавши поряд з Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_2 , 01.06.2021 не знав, що став учасником дорожньо-транспортної пригоди, виявлення якої відбулося пізніше, а оформлення в органах поліції - 30.08.2021 що виключає його вину за ст. 122-4 КУпАП та, відповідно, передбачає закриття провадження у справі в цій частині.

Протилежного висновку, з огляду на відсутність в матеріалах судової справи беззаперечних доказів наявності у ОСОБА_1 умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, суд (суддя) не дійшов.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в ході розгляду справи не вдалося установити наявність складу адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, питання закриття провадження у справі в порядку п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 38, 247, 279, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко