Справа № 442/7709/21
Провадження №3/442/2868/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 жовтня 2021 року

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Гарасимків Л.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , -

за ч.3 ст.183-1 Кодексу про адміністративні правопорушення України, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , не сплатив аліменти на утримання дитини, що призвело до заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 23.09.2021р. та згідно якого заборгованість становить 57 948,44 грн., тобто вчинив правопорушення, передбачене за ч.3 ст.183-1 КУпАП України.

Правопорушник в судове засідання не з`явився.

Вина правопорушника стверджується матеріалами адміністративної справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення №86 від 23.09.2021 року.

У діях ОСОБА_1 вбачаю склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.183-1 КУпАП України.

Факт вчинення даного адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення за №86 від 23.09.2021р., розрахунком заборгованості по аліментах від 23.09.2021р., виконавчим листом від 01.04.2011р.

Згідно положень ст.268 КУпАП інкриміноване правопорушнику адміністративне правопорушення за ч.3 ст.183-1 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, у звязку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суд зазначає, що вжив всіх можливих засобів для того, щоб в належний спосіб сповістити останнього про час та місце розгляду справи, а останній ці сповіщення ігнорував.

Європейський суд з прав людини в своїх рішенням, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017року до Кодексу України про адміністративні правопорушення внесені зміни та главу 14 кодексу доповнено статтею 183-1 «Несплата аліментів», який, в даній частині, набув чинності 06.02.2018 року.

Частина 3 статті 183-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Як вже було зазначено, Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнений статтею 183-1 «Несплата аліментів» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року, який набрав чинності в даній частині 06.02.2018 року, а відтак, саме з 06.02.2018 року введено відповідальність за несплату аліментів та в цій частині закон зворотної сили не має, таким чином, з вищевикладеного вбачається, що з урахуванням вимог частин 1, 2 статті 8 КУпАП, облік сукупного розміру заборгованості за 6 (шість) місяців, наявність якої передбачена диспозицією ч.3 ст.183-1 КУпАП, починається з моменту введення в дію статті 183-1 КУпАП, тобто з 06.02.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 виникла з моменту пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме з 25.10.2013р. і не погашена до 23 вересня 2021 р. дати складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

З вищевикладеного вбачається, що правопорушник після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року та доповнення Кодексу України про адміністративні правопорушення статтею 183-1 «Несплата аліментів», продовжував не сплачувати аліменти та станом на момент виявлення адміністративного правопорушення та складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст.183-1 КУпАП, у ОСОБА_1 існувала заборгованість зі сплати аліментів в сумі 57 948,44 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Вина у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ОСОБА_1 ч.3 ст.183-1 КУпАП, що полягає у несплаті аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення №86 від 23.09.2021 року;

- розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 23.09.2021р.;

- викликами від 29.07.2021р., від 09.09.2021р.,

- виконавчим листом, виданим Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області від 01.04.2011р.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.183-1 КУпАП, тобто несплата аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу, з метою виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк в межах санкції статті ч.3 ст.183-1 КУпАП.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183-1, 245, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.183-1 КУпАП і застосувати до нього стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 240 ( двісті сорок ) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454,00 гривень.

На постанову протягом 10 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк пред`явлення до виконання даної постанови три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Гарасимків Л.І.