ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., з участю прокурора Набухотного С.В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Чорнобривого О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Національно агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

22 вересня 2021 року головним спеціалістом першого відділу Управління проведення обов`язкових повних перевірок Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 , як уповноважена особа Національного агентства відповідно до наказу Голови національного агентства від 03.03.2021 №142/21 «Про визначення уповноважених осіб Національного агентства з питань запобігання корупції», за результатами здійснення повної перевірки щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік складено Протокол № 41-01/40/21, про адміністративне правопорушення пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно даного протоколу ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника управління - начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, подав завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації за 2019 рік, які відрізняються від достовірних на загальну суму 460 000, 00 грн.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 08.12.2016 № 95-К ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника управління - начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст, 6 Закону України «Про державну службу» посади керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів належать до категорії «Б» державної служби.

З огляду на зміст примітки до ст. 513 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) особа, посада якої належить до посад державної служби категорії «Б», належить до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Таким чином, відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 45 Закону ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону ОСОБА_1 25.03.2020 подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), щорічну декларацію за 2019 рік (унікальний ідентифікатор документа - d44498f3-8b2f- 4cbd-a258-83ffa6320563.

На підставі абз. 5 ч. 1 ст. 513 Закону, п.п. 4 п. 2 розділу II Порядку проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 29.01.2021 №26/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2021 за № 158/35780, Національне агентство на підставі інформації, отриманої від юридичної особи, відібрало для проведення повної перевірки щорічну декларацію за 2019 рік, подану ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу обов`язків з проведення перевірок від 09.04.2021 уповноваженою особою Національного агентства - головним спеціалістом першого відділу Управління проведення обов`язкових повних перевірок ОСОБА_2 проведено повну перевірку декларації, яка згідно з вимогами абз. 5 ч. 1 ст. 513 Закону полягала у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів.

Так, у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларації суб`єкт декларування не вказав відомостей про фінансові зобов`язання, які виникли у нього на користь ОСОБА_3 , у розмірі 460 000,00 гривень.

Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 14.04.2018 отримав позику від ОСОБА_3 у розмірі 460 000,00 грн, відомості про яку зазначив у розділі 2 повідомлення про суттєві зміни від 26.05.2018 та у розділах 11 та 13 декларації за 2018 рік.

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 14.04.2018 № 749 ОСОБА_1 придбав квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 1 052 280,00 грн, відомості про яку зазначені у розділі 3 повідомлення про суттєві зміни від 26.05.2018 та декларації за 2018 рік.

Відомості про повернення ОСОБА_1 позики у декларації за 2018 рік відсутні, проте наявні відомості про фінансове зобов`язання на користь ОСОБА_3 у розмірі ! 460 000,00 гривень.

Не зазначення відомостей про фінансові зобов`язання ОСОБА_1 в декларації за 2019 рік було предметом розгляду в Управлінні стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту розслідувань Національної поліції України під час збору доказів по факту можливого І порушення ним вимог фінансового контролю, передбачених Законом.

Під час надання пояснень 04.02.2021 до Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту розслідувань Національної поліції України, не заперечуючи факту наявності фінансових зобов`язань (позики), ОСОБА_1 повідомив, що помилково не зазначив відомостей про них у декларації за 2019 рік.

При цьому на запит Національного агентства ОСОБА_1 02.06.2021 повідомив про відсутність будь-яких фінансових зобов`язань на початок звітного 2019 року.

Пояснення ОСОБА_1 не враховані, оскільки відомостей про наявність грошових активів у декларації за 2017 рік він не зазначав, тобто їх розмір не перевищував 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в результаті аналізу відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків виявлено, що його дохід у 2018 році склав сукупно 174 070,90 грн (за вирахуванням податків, зборів та розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 2018 рік). При цьому видаток на придбання квартири становив 584 693,00 грн, що свідчить про відсутність у ОСОБА_1 фінансової можливості сплатити вартість квартири за рахунок власних коштів та повернути позичені кошти у розмірі 460 000,00 грн у 2018 році.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону в декларації зазначаються відомості про фінансові зобов`язання суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі отримані кредити, позики, зобов`язання за договорами лізингу, розмір сплачених коштів у рахунок основної суми позики (кредиту) та процентів за позикою(кредитом), залишок позики (кредиту) станом на кінець звітного періоду, зобов`язання за договорами страхування та недержавного пенсійного ' забезпечення. Відомості щодо фінансових зобов`язань включають дані про вид зобов`язання, його розмір, валюту зобов`язання, інформацію про особу, стосовно якої виникли такі зобов`язання, відповідно до п. 1 ч. 1 цієї статті, або І найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного ! державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та дату виникнення зобов`язання. Такі відомості зазначаються лише у разі, якщо розмір зобов`язання перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на 01.01.2019 установлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 921,00 гривня.

Ураховуючи те, що сума позики у розмірі 460 000,00 грн перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2019, такі відомості підлягають декларуванню.

Отже, ОСОБА_1 не вказав відомостей про наявні у нього фінансові зобов`язання перед ОСОБА_3 ^ у розмірі 460 000,00 гривень.

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму 460 000,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 13 декларації зазначив недостовірні відомості, вказавши про відсутність об`єктів декларування у цьому розділі, які відрізняються від достовірних на суму 460 000,00 грн, чим не дотримав вимоги п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону.

Суб`єкт декларування при поданні декларації підтвердив достовірність вказаних відомостей та був обізнаний з наслідками за подання недостовірних відомостей у декларації, правом подати виправлену декларацію не скористався.

Наведене свідчить, що суб`єкт декларування не вжив заходів для відображення у декларації достовірної інформації, яка підлягає декларуванню у розділі 13 декларації.

Поважних причин, які б перешкоджали поданню декларації з достовірними відомостями, під час збору матеріалів за цими фактами не встановлено.

За результатами вказаної перевірки Національне агентство склало Довідку від 30.07.2021 №275/21 «Про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2019 рік, поданої ОСОБА_1 , заступником начальника управління - начальником відділу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області» та листом від 30.07.2021 №41-01 /57681/21 направило суб єкту декларування для ознайомлення і подання декларації з достовірними відомостями.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2020 становив 2 102,00 гривні.

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларації за 2019 рік зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 460 000,00 грн, що перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, чим порушив вимоги п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону.

Враховуючи викладене Національне агентство через офіційний вебсайт та листом від 05.08.2021 № 41-01/59243/21 запрошувало ОСОБА_1 прибути до Національного агентства для надання пояснень та, у разі наявності підстав, для ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з листом направлено пам`ятку з роз`ясненням прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Про неприбуття до Національного агентства 18.08.2021 ОСОБА_1 повідомив листом від 17.08.2021 (вх. № 09/65267/21 від 17.08.2021).

У зв`язку з наведеним Національне агентство повторно листом від 19.08.2021 №41-01/62966/21 та через офіційний вебсайт запросило ОСОБА_1 прибути до Національного агентства для надання пояснень та, у разі наявності підстав, для ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з листом направлено пам`ятку з роз`ясненням прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначений лист, з метою належного інформування останнього, додатково направлявся на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вказана ним в особистому кабінеті Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

До Національного агентства ОСОБА_1 31.08.2021 не з`явився, письмові пояснення не надав та про причини неявки не повідомив.

Національне агентство листом від 01.09.2021 № 41-01/65173-21 втретє запросило ОСОБА_1 до Національного агентства для надання пояснень та, у разі наявності підстав, ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Даний лист було направлено на електронну пошту 01.09.2021. Разом з листом направлено пам`ятку з роз`ясненням прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, Національне агентство листом від 01.09.2021 № 41-01/65220-21 повідомило начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області ОСОБА_4 , з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 процесуальних прав.

Проте ОСОБА_1 03.09.2021 до Національного агентства не з`явився, про причини неявки письмово не повідомив.

Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області листом від 03.09.2021 № 7-17-0.14-4555/2-21 повідомило Національне агентство про те, що станом на 03.09.2021 ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні в медичному закладі.

Національне агентство листом від 06.09.2021 №41-01/66106-21 вчетверте запросило ОСОБА_1 до Національного агентства для надання пояснень та, у разі наявності підстав, ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Даний лист було направлено за місцем проживання останнього ( АДРЕСА_1 ) та на електронну пошту .

Разом з листом направлено пам`ятку з роз`ясненням прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначений лист ОСОБА_1 особисто отримав 11.09.2021, що підтверджується відміткою в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Крім того, інформація про запрошення ОСОБА_1 розміщена на офіційному вебсайті Національного агентства.

Проте ОСОБА_1 22.09.2021 до Національного агентства не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Датою вчинення адміністративного правопорушення є дата фактичного подання декларації, тобто 25.03.2020.

Національного агентства з питань запобігання корупції вважає що таким чином, ОСОБА_1 , порушуючи вимоги ст. 46 Закону, подав щорічну декларацію за 2019 рік із завідомо недостовірними відомостями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчинені правопорушення за обставин викладених у протоколі не визнав, просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення з підстав викладених у письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з підстав викладених у письмових поясненнях.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, яке виразилось у поданні останнім завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації за 2019 рік, які відрізняються від достовірних на загальну суму 460 000, 00 грн. Просить застосувати адміністративне стягнення в межах санкції передбаченої ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 його захисника, думку прокурора, дослідивши адміністративні матеріали та надані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або з необережності) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом та інше.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 172-6 КУпАП адміністративна відповідальність настає за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях (зокрема, у справі «Корнєв та Карпенко проти України») зазначав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення з урахуванням серйозності наслідків для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є тотожнім по своїй суті кримінальному переслідуванню особи. Тому у таких провадженнях мають бути дотримані всі гарантії прав, як і у кримінальних провадженнях.

Так, одним з основоположних принципів кримінального провадження щодо особи (а отже, і провадження у справі про адміністративне правопорушення) є принцип презумпції невинуватості, який гарантований статтею 62 Конституції України та статтею 17 КПК України.

Згідно з цим принципом особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевказане правило, цей правовий принцип має бути дотриманий під час провадження у справах про адміністративне правопорушення

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на посаді заступника начальника управління - начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, тому відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, що містяться в його Листі № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , згідно з договором купівлі-продажу квартири від 14 квітня 2018 року №749 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 1 052 280, 00 грн., відомості про яку зазначені у розділі 3 повідомлення про суттєві зміни від 26.05.2018 та декларації за 2018 рік.

460 000 грн., що вказані в договорі купівлі-продажу були його особисті кошти, які він накопичував протягом своєї трудової діяльності та зберігав вдома, однак під час заповнення декларації виявилось, що йому необхідно показати законність походження даної суми. Тоді він вирішив вказати, що дані кошти під час укладення договору купівлі-продажу позичив у свого сина ОСОБА_1 , про що його не повідомив. В дійсності ніякої позики не було, що в свою чергу підтверджується відсутністю будь-яких юридичних правовстановлюючих документів, зокрема, договору позики, як простого письмового так і нотаріально посвідченого.

При заповненні декларації за 2018 рік, яку ОСОБА_1 подав 07 березня 2019 року, вказав неправдиві відомості про позику 460 000 грн. 00 коп., оскільки усвідомлював, що його можуть притягнути до відповідальності через відсутність фінансових документів, що підтверджують походження коштів на придбання квартири, у попередніх деклараціях.

При поданні декларації 25 березня 2020 року за 2019 рік ОСОБА_1 вказав дійсні, правильні відомості про відсутність будь-яких фінансових зобов`язань, в тому числі і зобов`язань по позиції в сумі 460 000 грн. 00 хв. перед своїм сином ОСОБА_3 .

Вказані обставини підтверджуються в поясненні ОСОБА_1 від 02.06.2021 поданому на ім`я головного спеціаліста першого відділу Управління проведення обов`язкових повних перевірок Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 , де зазначив, що «Договори або документи, які б могли бути підставою виникнення у нього фінансових зобов`язань у 2018 році відсутні і сплату коштів у звітному 2019 році він не проводив. У нього відсутні позики, фінансові зобов`язання, видатки або сплата коштів, які підлягали би зазначенню в декларації 2020 року за звітний 2019 рік. Подані ним у декларації в 2020 році за звітний 2019 рік відомості є достовірними.» Вказані пояснення, при перевірці не були враховані працівниками НАЗК.

Відповідно до вимогстатті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У відповідності до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суддя, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, так і у справах про адміністративні правопорушення, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зауважує, щост. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Встановлені судом обставини, дають підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-6 КУпАП, зокрема об`єктивна сторона правопорушення, оскільки як з`ясовано в в судовому засідання в дійсності недостовірні відомості про позику 460 000 грн. ОСОБА_1 були подані саме при заповненні декларації за 2018 рік, яку він подав 07.03.2019.

ОСОБА_1 фактично визнав те, що подав неправдиві відомості в декларації за 2018 рік, однак дана декларація не є предмет справи про вчинення адміністративного правопорушення, яка розглядається судом і суд не може вийти за межі її розгляду.

Згідно ч. 1ст. 7 КУпАПніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст.8,62 Конституції Українидотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при поданні 25.03.2020 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної декларації за 2019 рік, ОСОБА_1 були вказані правдиві та достовірні відомості, що як наслідок виключає в його діях склад адміністративного правопорушення передбаченого за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП саме при поданні декларації про доходи за 2019 рік яка є предметом судового розгляду.

Одночасно, матеріали справи не містять та прокурором у судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 дійсно отримував від ОСОБА_3 в 2018 році грошову позику в розмірі 460 тис. грн..

Твердження НАЗК прот те, що ОСОБА_1 25.03.2020 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, було подано неправдиву декладрацю за 2019 рік- є припущенням і не обґрунтованими.

Отож, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що надані до суду матеріали та встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП, при поданні 25 березня 2020 року декларації за 2019 рік, що в свою чергу свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності, суд вважає, що факт вчинення корупційного правопорушення ОСОБА_1 за обставин, наведених у протоколі, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак, суд вважає відсутніми в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КупАП, а тому справа підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, ч. 4 ст. 172-6, п.1 ст.247, ст.ст. 252, 266, 280 КУпАП,суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Сидорук Є.І.