П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., розглянувши матеріал, який надійшов від Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Селидівського міського суду Донецької області перебувала справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 та постановою суду від 06 вересня 2021 року його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень та судовий збір у розмірі 454 грн.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, яка мотивована, тим, що він є учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

У відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності, Героїв України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

В постановах Верховного суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 805/3957/17-а, від 17 жовтня 2019 року у справі № 0640/4372/18, від 11 жовтня 2018 року у справі №805/604/18-а, від 06 березня 2019 року у справі №806/3267/17 та від 21 березня 2018 року у справі №2-3901/08-ц, від 10 липня 2019 року у справі № 753/6459/16, від 31 липня 2019 року у справі №345/4389/16-ц, від 07 серпня 2019 року у справі № 761/6483/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 761/17654/17, зроблено висновки, що пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення. Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону України ?«Про судовий збір» передусім пов`язані з недоліками законодавчої техніки, яка була допущена законодавцем під час підготовки Закону України ?«Про судовий збір». Однак це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

З копії посвідчення, виданого 28.12.2018 Головним управління Національної поліції України в Донецькій області, вбачається, що ОСОБА_1 має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. У широкому розумінні принцип правової визначеності є сукупністю вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення стабільного правового положення людини шляхом удосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Принцип правової визначеності безпосередньо не закріплений у національному законодавстві, але його важливість для результативного правового регулювання підтверджується практикою Конституційного Суду України.

Власне бачення правової визначеності Конституційний Суд України сформулював у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту шостого розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками), в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини рішення)».

Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що на практиці призводить до різного застосування. Така неврегульованість чи відсутність визначеності в діяльності органів державної влади щодо особи, зокрема, забезпечення, додержання чи реалізації прав і свобод людини і громадянина, може мати негативні наслідки і призвести до свавілля. Визначеність правового регулювання має на меті запобігти будь-якому її прояву щодо особи.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, тому з урахуванням вищевикладеного він звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст. 304 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

В порядку ст. 304 КУпАП та на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у розмірі 454 грн., стягнутого з нього постановою Селидівського міського суду Донецької області від 06 вересня 2021 року (справа № 242/4408/21).

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Черков В.Г.