ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/5324/20 Головуючий суддя І інстанції Бондарєва І.В.
Апеляційне провадження № 33/818/585/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Рясне Золочівського району Харківської області, який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 05.09.2020 р. о 20 год. 39 хв. керував автомобілем BMW-325, державний номер НОМЕР_1 , по пр-ту Московському, буд.204/2 в м. Харкові, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), проте на порушення вимог п.2.5 ПДР України від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, у закладі охорони здоров`я КНП «ХОР» ОНД, відмовився в присутності двох свідків.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять доказів про керування ОСОБА_1 транспортним засобом; жодного відеозапису, де б був зафіксований рух автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_1 , суду не надано; підстав для проходження огляду на стан сп`яніння не було, оскільки він не керував транспортним засобом.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2020 року, оскільки він не був присутнім при оголошенні оскаржуваного судового рішення, а копію постанови отримав від свого захисника, з яким вже припинена угода, лише 15 грудня 2020 року, у зв`язку з чим вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги - поновленню.

Судом апеляційної інстанції здійснювалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та інспектора Ковриги І.П. (арк. 51-58), але останні в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим суд вирішив провадити апеляційний розгляд без їх участі.

Крім того, інспектор УПП в Харківській області ДПП Коврига І.П. надав до суду свої письмові пояснення, в яких також зазначив, що у зв`язку з сімейними обставинами не зможе з`явитися в судове засідання в суд апеляційної інстанції (арк.59).

Враховуючи наведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без участі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та інспектора Ковриги І.П.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який просив поновити строк на апеляційне оскарження та підтримав свою апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження та залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, правопорушник не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, зазначених працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме на: відомості протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 5), письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 05.09.2020 р. (арк. 4), акт огляду і тимчасового затримання транспортного засобу від 05.09.2020 р. (арк. 6), а також на відеозапис бодікамер працівників поліції (арк. 3).

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №107227 від 05.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту; порушення координації рухів; порушення мови. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер або у встановленому законом порядку у мед. закладі КНП ХОР ОНД відмовився у присутності двох свідків (арк.1).

Належить врахувати, що будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі працівником поліції, ОСОБА_1 ані в протоколі, ані в окремих поясненнях не зазначив.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або його захисником, який приймав участь в суді першої інстанції, не оскаржувалися.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується:

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які 05.09.2020 року були залучені поліцейськими в якості свідків та в своїх письмових поясненнях зазначили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер та в закладі охорони здоров`я КНП ХО РСНД відмовився у встановленому законом порядку (арк.5);

- відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано, що поліцейський в присутності двох свідків пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я, але останній відмовився від огляду та проїхати з працівниками поліції до медичного закладу (арк. 3);

- відомостями з бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.09.2020 року до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», з якого вбачається, що огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (арк. 4);

- відомостями акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05.09.2020 року, згідно якого вбачається, що огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку з оформленням адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП (арк. 6).

Апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом спростовуються відеозаписом події, наданим УПП у м. Харкові (арк. 3).

Так, відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису (арк. 3) вбачається, що працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , який знаходився на водійському сидінні транспортного засобу під його керуванням, що його було зупинено через порушення Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 не оспорював факт керування транспортним засобом та пояснив, що їхав з увімкненою аварійною світловою сигналізацією в крайній правій смузі, так як у нього було спущено заднє праве колесо. Крім того, ОСОБА_1 висловлював працівникам поліції бажання самостійно і далі їхати на власному автомобілі, але після встановлення працівниками поліції у нього ознак алкогольного сп`яніння, останній у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у Харківському обласному наркотичному диспансері.

Крім того, згідно відомостей рапорту поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП Ковриги І.П., яким складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №107227 від 05.09.2020 року, 05.09.2020 року о 20 годині 39 хвилин по пр-ту Московському, буд.204/2 в м. Харкові було зупинено транспортний засіб BMW-325, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого в подальшому виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер або у встановленому законом порядку у мед. закладі КНП ХОР ОНД ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків (арк.7).

До початку апеляційного розгляду інспектор УПП в Харківській області ДПП Коврига І.П. також надав свої письмові пояснення, в який підтвердив дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №107227 від 05.09.2020 року та в вищенаведеному рапорті, в тому числі щодо керування ОСОБА_1 05.09.2020 року транспортним засобом BMW-325, державний номер НОМЕР_1 (арк.59).

При цьому відсутність відеофіксації керування ОСОБА_1 транспортним засобом не є порушенням вимог КУпАП і, тим більше, підставою для закриття провадження в справі, оскільки за змістом ст. 251 цього Кодексу джерелами доказів по справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові доказами, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис та документи. А в даному випадку, в справі достатньо доказів для доведення факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 05.09.2020 р. на автомобілем BMW-325, державний номер НОМЕР_1 , він їхав у якості пасажира, автомобілем керував його брат ОСОБА_4 . Після того, як вони пробили колесо, брат на таксі поїхав до себе додому за запасним колесом. Також ОСОБА_1 зазначив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, але транспортним засобом не керував, погано памятає події, які відбувалися 05.09.2020 року.

Судом першої інстанції допитувався свідок ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що 05.09.2019 р. він керував автомобілем BMW-325, державний номер НОМЕР_1 , з ним в автомобілі у якості пасажира знаходився його брат ОСОБА_1 , який автомобілем не керував. Вони їхали до нього ( ОСОБА_4 ) в гості, по дорозі пробили колесо, свідок сказав ОСОБА_1 залишатись у автомобілі, а сам поїхав додому, щоб привезти запасне колесо. Коли він приїхав додому, то йому зателефонував брат та повідомив, що до нього під`їхали поліцейські. Свідок взяв ключі, пішов в гараж, взяв запасне колесо та поїхав назад до ОСОБА_1 , з цим же водієм таксі.

Такі показання свідка ОСОБА_4 не спростовують відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №107227 від 05.09.2020 року (акр.1), письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк.5); відеозапису з нагрудних камер поліцейських (арк. 3); бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.09.2020 року (арк. 4); акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05.09.2020 року (арк. 6).

Крім того, в матеріалах судового провадження наявна довідка про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 (арк.2), а тому ОСОБА_1 повинен був знати наслідки невиконання ним вимог пункту 2.5 ПДР України.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно надана критична оцінка доводам ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, у зв`язку з чим працівники поліції не мали права вимагати від нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіхстаттях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнуто за ч.1 ст.130КУпАП до відповідальності.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись статтями 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков