Справа № 538/1486/21
Провадження № 3/538/777/21

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2021 року м. Лохвиця

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Цімбота Л.Г., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

01.09.2021 року з ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшов вищевказаний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 159158 від 28.08.2021 року, складеного інспектором СРПП ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Грековим В.С., в якому зазначено, що "28.08.2021 року о 21 год 40 хв в м. Лохвиця по вул. Героїв України ОСОБА_1 керувала скутером з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, нечітка мова) від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest № 6510 та проведення такого огляду у мед. закладі відмовилась в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 "

ОСОБА_1 в судові засідання не з`явилась, судом вживались заходи для її повідомлення про судове засідання, заходи для встановлення місця проживання особи, а саме було з`ясовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . На вказану адресу надсилалась судова повістка, проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, судова повістка на ім`я ОСОБА_1 направлялась до ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській, як органу, що складав протокол, для забезпечення її повідомлення про судове засідання і вручення судової повістки.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституціїі законів України, поваги доправ,честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності передсуспільством (стаття 1 КУпАП).

З огляду на зазначене розгляд справи судом проведено без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до норм ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про те, що особа, яка керує транспортним засобом відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, згідно рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України", при оцінці доказів суд повинен застосовувати критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Згідно рішення ЄСПЛ «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що є результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення уповноваженою посадовою особою до суду направлено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 159158 від 28.08.2021 року відносно ОСОБА_1 , який має невідповідність написання прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в графі «громадянин - «В_трова», письмові пояснення ОСОБА_3 від 28.08.2021р, ОСОБА_2 від 28.08.2021р.

Під час дослідження відеозапису, здійсненого 28.08.2021р, судом було встановлено, що на них зафіксовано, зокрема, з відеозапису, розпочатого 28.08.2021 р о 21 год 41 хв (тривалістю близько 2 хвилини 20 секунд), що особа жіночої статі керувала скутером, була зупинена працівниками поліції, які рухалися позаду неї на автомобілі; зафіксовано, що на запитання працівника поліції як її прізвище, особа ухилилася від відповіді, на цьому відео закінчилося. Вказане відео не містить фіксації пропозиції особі від працівників поліції пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest № 6510, чи на проведення такого огляду у медичному закладі, як і відсутність фіксації щодо свідків, які підтверджують її відмову, тобто не можливо встановити чи відмовлялась особа, яка керувала транспортним засобом від такого проходження чи ні і що це саме ОСОБА_1 .

Таким чином, встановлено, що огляд на стан сп`яніння як і фіксація відмови ОСОБА_1 від проведення такого огляду працівниками поліції було здійснено з порушенням наведених вище норм, які регламентують такий огляд, вказівка в протоколі про те, що ОСОБА_1 наче б то відмовилась від огляду у встановленому законом порядку, є такою, що не підтверджено наданими доказами.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

При цьому одного лише протоколу про адміністративне правопорушення, який має невідповідність написання прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може бути достатньо для притягнення особи до відповідальності, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду. А суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, зважаючи, що вина ОСОБА_1 не доведена вагомими, чіткими і узгодженими між собою доказами, а всі сумніви мають трактуватися на користь особи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Лохвицького

районного суду Л.Г.Цімбота