Провадження № 3/761/7065/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Чайка О.С. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лиски, Воронезької області Російської Федерації, громадянина України, директора Інституту проблем реєстрації інформації Національної академії наук України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 06 липня 2021 року №301, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Інституту проблем реєстрації інформації Національної академії наук України будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII, (далі - Закон №1700-VII), суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону №1700-VII у порушення ч.1 ст.45 Закону №1700-VII несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду (щорічно до 1 квітня), а саме: 06.04.2021 о 09:30 подав на офіційний веб - сайт Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство), щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статі 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Подлящук О.П. зазначила, що затримка подачі декларації пов`язана виключно зі станом здоров`я ОСОБА_1 , оскільки в кінці 2020 року в тяжкій формі переніс короновірусну інфекцію та був вимушений тривалий час займатись реабілітацією. До того ж у ОСОБА_1 був тяжкий психологічний стан, так як він у жовтні 2020 року втратив сина. Крім того в результаті отриманих ускладнень у лютому 2021 року переніс хірургічну операцію та реабілітаційні заходи та процедури проводяться і по цей час.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що перебував у дуже тяжкому, як психологічному, так і фізичному стані. При цьому, зазначив, що завжди подавав декларацію на робочому місці за допомоги колег, оскільки сам не досить добре вміє користуватися комп`ютерною технікою.

Прокурор у судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав щорічну декларацію за 2020 рік, перевіркою поважності причин пропуску не встановлено.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, серед іншого, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Приписами ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вказане випливає з аналізу ст. 10 КУпАП, згідно з якою, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків та ст. 11 КУпАП, згідно з якою, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Зважаючи на те, що законом в диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, заслуговують на увагу, оскільки підтверджується фактом самостійного подання декларації 06.04.2021.

За нормами національного та міжнародного законодавства суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами статті 62 Конституції України і статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 в скоєнні вказаного правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 9, 172-6, 247, 278, 280, 283, 284, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статтею 172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відсутність у його діях складу даного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя О.С. Чайка