Провадження № 33/4820/489/21
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Говорецького А.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 31 травня 2021 року, близько 06 год. 02 хв., в порушення п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, на а/д М12 «Стрий - Знам`янка» 250 км, керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому Законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі про притягнення нього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що при винесенні постанови суд неповно з`ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають матеріалам справи.

Вказує, що на місці зупинки не погоджувався із результатом проведеного огляду та бажав пройти огляд в медичному закладі, однак працівник поліції не забезпечив доставку водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду водія лікарем, відповідний такий огляд проведений з порушенням положень ст.. 266 КУпАП та Інструкції.

Зазначає, що до протоколу не долучено доказів вручення йому направлення до найближчого закладу охорони здоров`я для його огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також апелянт вказує, що матеріалами справи не підтверджено, що він керуючи транспортним засобом допустив будь-які порушення ПДР, що було б підставою для зупинки, працівниками поліції не проінформовано його про конкретну причину зупинення транспортного засобу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 31 травня 2021 року, який був складений інспектором СРПП ВП №2 ХРУП., того ж дня, о 06 год. 20 хв., на а/д М12 «Стрий - Знам`янка» 250 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер-Алкотест 6810» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 29 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом.

Доводи апелянта про відсутність в справі належних та допустимих доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, під час апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, роздруківкою приладу «Драгер Алкотест 6810», актом огляду та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Даними запису відеофіксування вчинення правопорушення підтверджується, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог законодавства.

Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом немає, позаяк він отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Твердження апелянта, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та є недійсним, оскільки працівники поліції до медичного закладу для проходження огляду не доставляли, апеляційним судом не приймаються.

В поліцейських були відсутні правові підстави для примусового доставлення особи для проведення огляду в медичному закладі після того, як водій пройшов огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер Алкотест 6810» та погодився із результатом, засвідчивши своїм підписом, без будь-яких зауважень і заперечень, у роздруківці та акті огляду, в якому зафіксовані ознаки такого сп`яніння, також згода водія зафіксована і на відеозаписі нагрудної камери поліцейських. Тому такі доводи апеляційної скарги, як підстави для висновку, що поліцейськими не дотримано порядку направлення водія для проведення огляду та порушено вимоги Інструкції, не можуть бути враховані.

Також, чинним законодавством не передбачено обов`язковості долучення до матеріалів справи при її надісланні до суду направлення поліцейського на огляд водія, зважаючи, що вказані документи є підставою для лікаря для проведення огляду та в подальшому залишаються в медичному закладі, а тому доводи ОСОБА_1 , що в матеріалах справи відсутнє направлення водія в медичний заклад, в зв`язку з чим він вважає, що огляд проведений з порушенням вимог КУпАП та Інструкції, суд апеляційної інстанції відхиляє.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відсутність в матеріалах справи відомостей про зупинку транспортного засобу та порушення водієм ПДР, не спростовують висновків суду першої інстанції, зважаючи на факт встановлення перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та його захисником в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2021 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний