Справа №: 307/2515/21
Провадження № 3/307/1182/21
П О С Т А Н О В А

28 вересня 2021 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В., з участю представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності Романюк О.П. та потерпілого ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, якi надійшли від Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , не працює,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП)

В С Т А Н О В И В:

поліцейським Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області В.Терпак 09 липня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_2 , 09 липня 2021 року, о 14 годині 52 хвилин, в смт. Солотвино, по вул. Тячівській, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 , під час маневру обгону не переконався, що це буде безпечно, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 11193, номерний знак НОМЕР_2 , виїхав на ліве узбіччя та з`їхав у кювет, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1, 14.2 "г" Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Романюк О.П. просила закрити дану справу за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та пояснила, що ОСОБА_2 , 09 липня 2021 року, о 14 годині 52 хвилин, разом із своєю дружиною ОСОБА_3 їхав в смт. Солотвино на автомобілі Chevrolet Aveo. Перед ним їхав автомобіль ВАЗ 11193, який без включення покажчика повороту почав повертати праворуч. ОСОБА_2 розпочав маневр обгону даного автомобіля, однак коли порівнявся з ним, даний автомобіль, без включення покажчика повороту, почав повертати ліворуч. Щоб уникнути зіткнення ОСОБА_2 з`їхав в кювет.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона, 09 липня 2021 року, о 14 годині 52 хвилин, разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 , в якості пасажира, їхала в смт. Солотвино на автомобілі Chevrolet Aveo. Перед ними їхав автомобіль ВАЗ 11193, який без включення покажчика повороту почав повертати праворуч. Її чоловік розпочав маневр обгону даного автомобіля, однак коли порівнявся з ним, даний автомобіль, без включення покажчика повороту, почав повертати ліворуч, внаслідок чого, щоб уникнути зіткнення, їх автомобіль з`їхав в кювет.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 09 липня 2021 року, о 14 годині 52 хвилин, він їхав в смт. Солотвино по головній дорозі, включив лівий покажчик повороту та почав маневр повороту вліво, і в цей час відбулося зіткнення з автомобілем, який почав його обганяти. Зазначив, що перед поворотом ліворуч в дзеркалі заднього виду він не бачив жодного автомобіля. Внаслідок зіткнення автомобілів його автомобіль не отримав механічних пошкоджень, і він не має жодних претензій до ОСОБА_2 .

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 236170 від 09 липня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 , 09 липня 2021 року, о 14 годині 52 хвилин, в смт. Солотвино, по вул. Тячівській, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 , під час маневру обгону не переконався, що це буде безпечно, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 11193, номерний знак НОМЕР_2 , виїхав на ліве узбіччя та з`їхав у кювет, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно п. 14.2 "г" цих же правил, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Як доказ того, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 , під час маневру обгону не переконався, що це буде безпечно, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 11193, номерний знак НОМЕР_2 , виїхав на ліве узбіччя та з`їхав у кювет, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, до матеріалів справи долучене пояснення ОСОБА_1 , яке спростовується поясненнями представника ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 .

Крім цього, ОСОБА_1 в судовому засіданні показав, що перед початком повороту ліворуч, він не бачив заді свого автомобіля будь-який інший транспортний засіб, тобто, він не переконався в безпечності свого маневру.

Інших належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_2 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

А тому, беручи до уваги вищенаведене, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у даній справі слід закрити за відсутність у діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283, 284, КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Ніточко