Справа № 631/931/21
Провадження № 3/631/346/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Колодяжної А. О.

а також:

прокурора Яблонської Т. В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця міста Миронівка Київської області, громадянина України

(паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 06.07.1999 року Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області), без утриманців,

із реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

який тимчасово не працює, реєстрації місця проживання не має

та фактично мешкає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

16.09.2021 року оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Димитрієвим Олегом Андрійовичем, відповідно до повноважень, наданих абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 515, що надійшов до Нововодолазького районного суду Харківської області 22.09.2021 року (вхідний № 5251/21-вх), був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/931/21 (провадження № 3/631/346/21) й згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, переданий на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

Зі змісту зазначеного протоколу убачається, що оперуповноважений УСР в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України Димитрієв Олег Андрійович склав протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 515 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучі звільненим з посади помічника оперативного чергового відділу чергової служби Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VІІ, являючись суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, та згідно з абзацом 15 частини 1 статті 1 вказаного Закону суб`єктом декларування, в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за період, який охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, а саме: 14 квітня 2021 року. Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 3 10).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 до судді з`явився, свою вину у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнав повністю, зазначивши, що вчинив його ненавмисно. Дійсно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2020 рік після звільнення невчасно, тобто 14 квітня 2021 року, бо не був обізнаний з приводу наслідків своєї бездіяльності та невірно проінформований відповідним працівником на службі щодо конкретного часу її подання: впродовж року після звільнення.

Прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області Яблонська Т. В. у судовому засіданні вважала, що протокол щодо вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, складено відповідно до діючого законодавства України, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного проступку, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому його слід притягнути до відповідальності за вчинене.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновок прокурора з питань, які виникали в ході розгляду справи, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, а також безпосередньо перевіривши у нарадчій кімнаті відкрите електронне джерело офіційний веб-сайт Національного агентстваз питань запобігання корупції - Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддя прийшов до такого.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначаєЗакон України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VІІ (із змінами та доповненнями).

Абзацом 10 частини 1 статті 1 цього Закону розтлумачено, що правопорушенням, пов`язаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Підпункт д) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» чітко визначає, що суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи рядового і навчальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 11.07.2013 року затверджене Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, відповідно до пункту 2 якого Служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Окрім того, з пунктів 6 та 28 зазначеного Положення вбачається, що особами начальницького складу є особи, уповноважені на виконання функцій держави, на яких поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», вони користуються правами і виконують службові обов`язки відповідно до законодавства та цього Положення.

Відповідно до Витягу із наказу № 190 (параграф 5), виданого 24 квітня 2020 року начальником Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій полковником служби цивільного захисту ОСОБА_2 (по особову складу з кадрових питань) старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 - помічника оперативного чергового відділу чергової служби Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій звільнено зі служби у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 173 підпунктом 1 та пунктом 176 підпунктом 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) з 24.04.2020 року (а. с. 17, 25).

З посадової інструкції помічника оперативного чергового відділу чергової служби Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, затвердженої 19.09.2017 року начальником Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій полковником служби цивільного захисту О. М. Білотілом, вбачається, що помічник оперативного чергового відділу чергової служби Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій підпорядковується заступнику начальника відділу оперативному черговому відділу чергової служби та начальнику відділу оперативному черговому відділу чергової служби, а при несенні чергування оперативному черговому (пункт 1.1. розділу 1); й повинен знати Конституцію України, закони України, Укази і розпорядження Президента України й Кабінету Міністрів України, дисциплінарний статут, накази Державної служби України з надзвичайних ситуацій, вимоги цієї Інструкції тощо (пункт 5.1 5.4 розділу 5) (а. с. 26 27).

Як визначено у пункті 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 1.07.2013 року, особи рядового і навчальницького складу зобов`язані, зокрема, додержуватися вимог антикорупційного законодавства; особи начальницького складу зобов`язані дотримуватися вимог та обмежень, установлених Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно з пам`яткою при звільненні зі служби цивільного захисту (роботи) осіб начальницького складу та державних службовців Державної служби України з надзвичайних ситуацій її вручено під особистий короткий підпис 24.04.2020 року старшому прапорщику служби цивільного захисту ОСОБА_1 та роз`яснено положення статті 26 та 45 Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі щодо необхідності подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після припинення діяльності за минулий рік (а. с. 30).

09.06.2021 року за вхідним № 07/46914/21 до Національного агентства з питань запобігання корупції надійшло повідомлення начальника юридичної групи Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій Обалмасової О. С. про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: ОСОБА_1 , за 2020 рік, після звільнення, який працював у них до 24.04.2020 року помічником оперативного чергового (а. с. 15 - 16).

26.07.2021 року начальник Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України звернувся до начальника міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України Лаврику В. з листом про надання належним чином завірених копій документів, а саме: наказів про призначення та звільнення ОСОБА_1 із зазначенням дати отримання трудової книжки; посадової інструкції; особової справи; документів про його ознайомлення з вимогами антикорупційного законодавства; повну інформацію про займану посаду ОСОБА_1 (а. с. 20 - 22).

06.08.2021 року за вихідним № 8701-2508/870100 на адресу Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України в Харківській області Міжрегіональним центром гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України надіслано копії документів відносно ОСОБА_1 (а. с. 23).

Відповідно до вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 цього закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Подана декларація включається до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на його офіційному веб-сайті.

Так, пунктом 2 Форми декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженої Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення електронної форми. Паперова копія декларації не подається.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 01 квітня.

Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право, зокрема, приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти (пункт 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції»).

Роз`ясненням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 13.02.2020 року «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» передбачено один із типів декларації суб`єкта декларування: декларація після звільнення декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.

Таким чином, приписами Закону України «Про запобігання корупції» чітко визначений строк подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність до 01 квітня наступного року після припинення діяльності.

Отже, ОСОБА_1 , 24.04.2020 року припинивши діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави, зобов`язаний був до 01 квітня 2021 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення (за минулий рік).

Проте в ході розгляду справи суддею встановлено та не оспорюється особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що ним декларацію після звільнення подано лише 14.04.2021 року.

Обговорюючи поважність несвоєчасного подання декларації, ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив про необізнаність у наслідках такої своєї бездіяльності, що на думку судді не є слушним, оскільки спростовується відповідною пам`яткою, виданою під його особистий короткий підпис із роз`ясненнями положень діючого законодавства України щодо обов`язкового електронного декларування із вирішенням нагальних питань (а. с. 30).

Крім того, ОСОБА_1 не було надано судді жодного доказу, який би давав підстави вважати, що він вчиняв спроби подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (після звільнення) до 01 квітня 2021 року, так як будь-яких технічних проблем, пов`язаних із функціонуванням вебсайту Національного агентства з питань запобігання корупції, які б могли перешкодити своєчасному оприлюдненню його декларації не встановлено.

Проте з додатку Національного агентства з питань запобігання корупції вбачається, що мала місце наступна послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 14.04.2021 року, а саме: 14.04.2021 року о 20 годині 27 хвилин 22 секунди вхід до системи за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП) й 14.04.2021 року о 21 годині 52 хвилини 24 секунди подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано (а. с. 18 - 19).

Таким чином, суддя впевнений, що ОСОБА_1 був обізнаний у необхідності виконання вимог статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», зокрема, про необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше 01 квітня року, наступного за звітним роком (роком його звільнення) й доказів поважності причин пропуску строку, встановленого законом, ним не надано.

Отже, безпосередньо дослідивши у судовому засіданні наведені вище докази у їх сукупності, що відповідають вимогам закону щодо їх належності та допустимості, а також особисто здійснюючи перевірку інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддею встановлено, що в системі Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування міститься декларація після звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обіймав посаду помічника оперативного чергового відділу чергової служби, дата публікації якої відповідає 14.04.2021 року о 21:52 (а. с. 36 37, 33 - 35).

Таким чином, суддя достовірно переконався, що саме 14.04.2021 року, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, подала декларацію після звільнення осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, хоча, керуючись вимогами частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», повинна була це зробити до 01.04.2021 року.

Для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, діючи відповідно до пункту 7 розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернула увагу суддів першої та апеляційної інстанції в своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, на те, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань:

?чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності;

?чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення;

?чи є особа винною у його вчиненні;

?чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення;

?чи не містить правопорушення ознак злочину;

?чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

?чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Оперуповноважений УСР Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Димитрієв Олег Андрійович, уповноважений абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вважає, що ОСОБА_1 вчинений адміністративний проступок, передбачений частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, підписаної Високими Договірними Сторонами й ратифікованої Україною 17.07.1997 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з приписами частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналізуючи у цьому аспекті діюче законодавство щодо проступку, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суддя переконується, що положення діючого законодавства України з цього приводу повністю відповідають вимогам «якості закону» в розумінні Європейського суду з прав людини, а тому підлягає застосуванню.

Приходячи до такого висновку суддя враховує приписи статей 68 та 57 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР), що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закон України «Про запобігання корупції» та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року були доведені до відома громадян України шляхом публікації в офіціальних джерелах масової інформації, а також на офіційному веб-порталі Верховної Ради України веб-сайті «Законодавство України».

З`ясовуючи обставини, передбачені статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя враховує, що стаття 9 цього кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визначає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одночасно із цим, статті 10 та 11 цього ж кодифікованого закону роз`яснюють, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, вирішуючи питання чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить її діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення та чи є особа винною у його вчиненні, суддя приходить до однозначних висновків про те, що:

а) діяння ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

б) правопорушення, пов`язане з корупцією, у виді несвоєчасного подання без поважних причин відповідної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, дійсно мало місце;

в) ознак злочину вчинений ним проступок не має, а сам ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суддя вважає доведеним факт несвоєчасного, тобто 14.04.2021 року, замість впродовж строку з 01.01.2021 по 31.03.2021 року включно, подання без поважних причин ОСОБА_1 як особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка звільнилась, декларації після звільнення.

Оцінюючи наведені правові норми та наявні в справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суддя доходить до висновку про те, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні інкримінованого йому проступку й не знаходить жодного доказу, який би свідчив про необережність його дій.

Перевіряючи, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд керується приписами частини 3 цієї норми права, яка мовить про те, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного с корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Оскільки останнім правомірним днем подання ОСОБА_1 декларації після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність у 2020 році, є 31.03.2021 року, фактично її подано 14.04.2021 року, про факт несвоєчасного подання декларації Національному агентству з питань запобігання корупції стало відомо на початку червня 2021 року (повідомлення Національному агентству про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за вхідним № 07/46914/21 від 09 червня 2021 року), й отримано повний пакет усіх необхідних даних для складення адміністративного протоколу, пов`язаного з корупцією, в середині серпня 2021 року (лист начальнику УСР в Харківській області за вхідним № 1944 від 16.08.2021 року), то саме з цього часу й слід вважати, що це правопорушення виявлено належним чином, а отже на час розгляду справи суддею строк накладення адміністративного стягнення за вчинення ним правопорушення, пов`язаного с корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не сплинув.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за вчинене.

В силу пункту 1 частини 1 статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя визнає обставиною, яка пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 щире розкаяння винного.

Обставиною, що обтяжує йому відповідальність, відповідно до змісту статті 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддею не встановлено.

Крім того, майнової шкоди проступком не заподіяно, підстав для передачі матеріалів на розгляд громадській організації або трудовому колективу не має.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, суддя враховує характер його вчинення, ступень вини, майновий стан, особу правопорушника, а також відсутність обставини, що обтяжує йому покарання, та наявність такої, що пом`якшує, й вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в виді штрафу в межах, установлених частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 50 х 17 гривень = 850,00 гривень.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, слід вирішити питання про стягнення з нього й судового збору.

Так, відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020 року (із змінами та доповненнями) з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2270 гривень.

Таким чином, у зв`язку із накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, з нього слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 454,00 гривень, із розрахунку: 0,2 х 2270 гривень = 454,00 гривень.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади, та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді судді належного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою 04.11.1950 року та ратифікованою Україною 17.07.1997 року; рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України»; статтями 19, 57, 68, 125 і 129 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями); статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VІІ (із змінами та доповненнями); Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 961/29091; Роз`ясненням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 13.02.2020 року «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції»; статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями); статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями); абзацом 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020 року (із змінами та доповненнями) та частиною 5 статті 7, статтями 9 11, 23, 27, 33 - 35, 38, 40-1, частиною 1 статті 172-6, статтями 245, 246, 249 - 252, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287 і статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями), -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного проступку, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850,00 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 гривень (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений ним не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі не сплати штрафу у строк, встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання цієї постанови підлягає стягненню штраф у подвійному розмірі, тобто 1700,00 гривень (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, звертається до виконання протягом трьох місяців і підлягає виконанню з моменту її винесення, за виключенням випадків, прямо передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постанову прийнято, оформлено шляхом комп`ютерного набору, підписано суддею в одному примірнику та оголошено публічно.

Суддя С. В. Мащенко