Справа №333/5044/21
Провадження №3/333/2006/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя, за участю захисника Іванісова В.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює водієм ТОВ «Юністар-Авто», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 088289 від 20.07.2021 року, 20 липня 2021 року об 18-32 год. у м. Запорiжжі по вул. Юності, 26 ОСОБА_1 на транспортному засобi «MERCEDES-SPRINTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював регулярні перевезення пасажирів на міському маршруті № 5, перевозив на 9 пасажирів більш, ніж передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив вимоги пп.8 п.2 Постанови КМУ №1236 зі змінами вiд 17.06.2021 року.

У судовому засіданні захисник Іванісов В.С. просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , так як в діях останнього відсутній будь-який склад адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не було порушено вимоги пп. 8 п. 2 Постанови КМУ № 1236 зі змінами від 17.05.2021 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що особою порушено пункт 2 підпункту 8 Постанови КМУ № 1236 зi змiнами вiд 17.05.2021 року.

Натомість, станом на день правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення 20.07.2021 року Постанова КМУ № 1236 змінами від 17.05.2021 року не існувала, а Постанова КМУ № 1236 останніми змінами від 29.06.2021р. не містить пункт 2 підпункту 8, а пункт 2 в редакції, дійсній на час правопорушення, мав лише один абзац наступного змісту: «Залежно від епідемічної ситуацii на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївськоi, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Киева, м. Севастополя (далі регiони) встановлюється зелений, жовтий, помаранчевий або червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі рівень епідемічною небезпеки).

Таким чином, день складання протоколу норми, порушення якої інкримінується особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не існувало, що само собі виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності межах обставин, зазначених у протоколі.

Також, в матеріалах справи відсутнє підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ст.44-3КУпАП. Суду не надано жодного доказу яких би було визначено дозволену кількість сидячих місць, транспортному засобі «MERCEDES-SPRINTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно його технічними характеристиками.

Крім того, жодним нормативно-правовим актом на водіїв громадського транспорту не покладено обов`язку відмовляти громадянам у праві пересуватись громадським транспортом, обирати серед осіб, які бажають скористатись громадським транспортом. тих, хто буде здійснювати поїздку, та відмовляти іншим, допускаючи такий спосіб очевидну дискримінацію, що прямо суперечить Конституції України та засадам правового суспільства. Тим більше до обов`язків водіїв не входить застосування фізичної сили метою примушування осіб покинути салон транспортного засобу.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

Санкція ч.1 ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 17 000 до 34 000 грн.) і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 34 000 до 170 000 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Зважаючи на характер та суворість вказаних адміністративних стягнень, передбачених ч.1 ст.44-3 КУпАП вважаю, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Суддя дослідив матеріали, які були надані працівниками поліції, що на їх думку, підтверджують винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АА №088289 від 20.07.2021 року;

- рапорт працівника поліції;

- реєстраційна картка на транспортний засіб «MERCEDES-SPRINTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- дані щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- диск з відеозаписом.

Аналіз долучених до протоколу про адміністративне правопорушення документів, свідчить, що рапорт працівника поліції не містить у собі фактичних даних, на основі яких можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, тобто винуватість ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень відповідно до правового висновку у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а).

Дані щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності також не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину не визнає, а його позицію у справі у судовому засіданні довів захисник останнього ОСОБА_2 .

З реєстраційної картки на транспортний засіб «MERCEDES-SPRINTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що кількість місць з водієм 19.

Таким чином, фактично працівник поліції як доказ скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, надав до суду лише протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис.

З відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції, не вбачається, що у салоні перебуває 27 осіб, так як працівник поліції лише заглянув до салону і фактично не перераховував усіх пасажирів.

Крім того, частина 1 статті 44-3 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Частина 1 ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

У протоколі про адміністративне правопорушення працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 порушив вимоги пп.8 п.2 Постанови КМУ №1236 зі змінами вiд 17.06.2021 року.

Тобто, фактично працівник не вказав конкретний нормативно-правовий акт (Постанова КМУ № 1236), який порушив ОСОБА_1 , так як не зазначив дату прийняття цієї Постанови.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації» від 20 вересня 2016 року (заява №926/08) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

За своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, оцінюю кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку, в матеріалах справи відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також докази поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку судді, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 44-3 ч.1, 245, 247, 251, 252, 260, 261, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод