Дата документу 06.10.2021
ЄУ № 942/1237/21
Провадження №3-зв/942/17/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року смт. Новопсков

Луганська область

Новопсковський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Чалого А.В., за участю секретаря Войтенко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко Ольги Сергіївни по справі про адміністративне правопорушення ЄУ № 942/1237/21 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С. знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

04.10.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С. по справі про адміністративне правопорушення ЄУ № 942/1237/21. В обґрунтування заяви зазначив, що у нього виникають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при прийнятті рішення в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що під час розгляду його клопотання про перенесення засідання для ознайомлення зі справою, суддя Стеценко О.С. звинувачувала його у затягуванні розгляду справи, робила зауваження, розмовляла з ним як зі злочинцем та порушила його права згідно ст. 268 КУпАП на ознайомлення зі справою, надання пояснень та доказів. Вважає зауваження судді Стеценко О.С. щодо затягування розгляду справи безпідставними, оскільки він вчиняв дії щоб не затягувати розгляд справи, та перебуваючи на лікуванні, знайомився з матеріалами електронної справи, робив запити.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату та час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливим розглянути заяву про відвід за відсутності заявника.

Суд, дослідивши заяву про відвід судді, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим кодексом та іншими законами України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не містить спеціальних норм, які передбачають для учасників судового провадження можливість заявити відвід судді та самовідвід судді відповідно, та не передбачають порядку розгляду заяви про відвід та самовідвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, зокрема, порядку розгляду заяви про відвід.

Рада суддів України пунктом 4 рішення № 34 від 08.06.2017 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Оскільки забезпечення права на справедливий суд є основним завданням суду та прямо гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з метою забезпечення виконання положень ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вирішуючи питання про відвід судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд застосовує принцип аналогії закону найбільш близької галузі права, а саме, кримінального процесуального права, і керується положеннями ст. ст. 75, 80, 81 Кримінального процесуального кодексу України.

Стаття 75 Кримінального процесуального кодексу України визначає обставини, які виключають участь судді в кримінальному провадженні та підстави для його відводу.

Так, частиною першою статті 75 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2)якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ч. 5 ст. 80 Кримінального процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Обґрунтовуючи заяву про відвід судді Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С., заявник ОСОБА_1 вказує на те, що суддя Стеценко О.С. не обґрунтовано звинувачувала його у затягуванні розгляду справи, робила йому зауваження. Зазначив, що суддя порушила його права, передбачені ст. 268 КУпАП на ознайомлення зі справою, надання пояснень та доказів.У зв`язку з чим у нього виникають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Проаналізувавши доводи заявника ОСОБА_1 про відвід судді, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки заявник не навів жодних обставин та не надав переконливих доказів на підтвердження упередженості або необ`єктивності судді.

Заява про відвід не містить належних обґрунтувань, що прямо суперечить приписам ч.5 ст. 80 КПК України, де визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Фактично ОСОБА_1 не погоджується з процесуальною діяльністю головуючого у справі, що у разі допущення порушень цієї діяльності може бути приводом для апеляційного оскарження рішення.Твердження ОСОБА_1 об`єктивно не підтверджуються, а містять лише суб`єктивну, власну оцінку діям судді.

Крім того, з доводів ОСОБА_1 не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді Стеценко О.С.

Інші обставини, які б викликали сумніви в неупередженості судді Стеценко О.С. в судовому засіданні при розгляді заяви про відвід не встановлені, а доводи, на які посилався заявник, не можуть бути підставою для відводу судді відповідно до вимог діючого законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Стеценко О.С.

Керуючись ст. 245, 248, 283, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 75, 80, 81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко Ольги Сергіївни по справі про адміністративне правопорушення ЄУ № 942/1237/21 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Чалий