Справа № 643/677/20
Провадження № 3/643/196/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 174284 від 10.01.2020 року, 10.01.2020 року о 19-10 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-ту Московському, 31 в м. Харкові, виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлену від проїзної частини трамвайної колії та розділювальну смугу, і здійснив зіткнення з транспортним засобом «KIA CEED», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 11.9 ПДР України та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 281347 від 12.03.2020 року, 10.01.2020 року об 19-10 год. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «KIA CEED», державний номерний знак НОМЕР_2 , по пр-ту Московському, 31 в м. Харкові, при зміні напрямку руху не впевнилась в безпеці виконуваного маневру, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 10.1 ПДР України та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Давиденко Г.І. в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 вину не визнає. Згідно пояснень представника ОСОБА_1 , останній рухався прямолінійно, напрямок руху не змінював, а ДТП сталась внаслідок того, що водій ОСОБА_2 , яка рухалась попереду ОСОБА_1 , почала здійснювати маневр повороту ліворуч та таким чином створила перешкоду в русі автомобілю під керування ОСОБА_1 , який рухався позаду неї в попутному напрямку. Також зазначила, що механізм виникнення ДТП викладений в письмових поясненнях ОСОБА_1 , які надані суду та долучені до матеріалів справи.

Представник ОСОБА_2 адвокат Мельниченко Є.О. в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_2 вину не визнає. Згідно пояснень представника ОСОБА_2 , остання загальмувала перед пішохідним переходом, щоб надати перевагу в русі пішоходам, після чого в задній бампер її автомобіля ударив автомобіль під керування ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку позаду. Також представник ОСОБА_2 адвокат Мельниченко Є.О. зазначив, що ОСОБА_2 рухалась прямолінійно, напрямок руху не змінювала, поворот наліво не здійснювала. Крім того, представник ОСОБА_2 пояснив, що обставини виникнення ДТП викладені в письмових поясненнях, які надавались ОСОБА_2 працівникам поліції та містяться в матеріалах справи, і більше до вказаних пояснень їй додати нема чого.

В судовому засіданні в якості свідка допитана ОСОБА_3 , яка пояснила, що вона в той вечір перебувала біля місця ДТП та побачила, що на перехресті жінка з дитиною переходить вулицю. Автомобіль червоного кольору загальмував, щоб їх пропустити. Майже одночасно вона побачила, що з великою швидкістю рухається автомобіль чорного кольору, почула удар та побачила, що джип чорного кольору здійснив зіткнення з машиною червоного кольору. Також зазначила, що обидва автомобіля їхали з боку центра міста. Червоний автомобіль знизив швидкість перед пішохідним переходом, а чорний джип їхав на великій швидкості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини учасників ДТП, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На необхідності застосування принципу презумпції невинуватості в справах про адміністративні правопорушення наголосив і Верховний Суд в п. 39 Постанови від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, зазначивши, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Давиденко Г.І. у справі постановою Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2020 було призначено судову автотехнічну експертизу обставин дорожньо-транспортної пригоди за матеріалами справи, проведення якої було доручено експертам ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

У висновку експерта № 17059/3929 від 22.03.2021, виконаного фахівцем ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса (далі Висновок експерта), зазначено два варіанти висновків в залежності від того, чиї показання щодо механізму виникнення ДТП покладені в основу досліджень.

Перший варіант - відповідно до пояснень водія автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 150» ОСОБА_1 . Згідно вказаного варіанту, дії водія автомобіля «KIA CEED» ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. В діях водія автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 150» ОСОБА_1 в даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Другий варіант - відповідно до пояснень водія автомобіля «KIA CEED» ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 . Згідно вказаного варіанту, дії водія автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 150» ОСОБА_1 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.1 ПДР України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. В діях водія автомобіля «KIA CEED» ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

У судовому засіданні 30.09.2021 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Давиденко Г.І. наполягала на вирішенні судом питання щодо винуватості водіїв, а саме на встановленні винуватості водія ОСОБА_2 і закритті провадження у справі відносно неї у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а також на встановленні невинуватості водія ОСОБА_1 та закритті провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник Гончар Н.М. просив суд встановити невинуватість ОСОБА_2 , та, відповідно, встановити вину водія ОСОБА_1 у виникненні даної ДТП.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини водіїв, суд керується таким.

Як вбачається з Висновку експерта, ключовим для вирішення питання відносно того, в діях якого з водіїв маються невідповідності вимогам ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП, є визначення того, чиї показання щодо механізму виникнення ДТП є достовірними ОСОБА_1 або ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 .

Вирішуючи вказане питання, суд керується таким.

І ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 є особами, які є учасниками ДТП, а відтак мають особисту заінтересованість у сприятливому для них результаті розгляду даної справи.

ОСОБА_3 не є учасником ДТП і будь-яких даних щодо її особистої заінтересованості в результаті розгляду даної справи, судом не отримано. Крім того, на відміну від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надавала суду показання за процедурою допиту свідка, тобто із попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо недостовірні показання.

Також суд враховує, що показання ОСОБА_1 щодо механізму виникнення ДТП є непослідовними та суперечливими. Так, згідно його письмових пояснень від 10.01.2020 року, він безпосередньо перед виникненням ДТП рухався по трамвайній колії зустрічного напрямку. В ході судового розгляду справи захисник Городового Р.В. заперечувала вказані пояснення щодо розташування автомобілю ОСОБА_1 на проїзній частині.

Показання ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 щодо механізму виникнення ДТП узгоджуються між собою та є стабільними і послідовними. Так, і ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 в судовому засіданні надали показання щодо механізму виникнення ДТП, які співпадають з їх письмовими поясненнями від 10.01.2020 року.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд надає перевагу показанням ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 щодо механізму виникнення ДТП, та, відповідно, не приймає до уваги показання ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_2 , суд керується таким.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 порушила вимоги п. 10.1 ПДР України.

Пояснення ОСОБА_4 в якості доказу винуватості ОСОБА_2 судом відхиляються, оскільки суд дійшов висновку щодо неспроможності його показань відносно механізму виникнення ДТП та надав перевагу показанням ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Оцінюючи дані протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу винуватості ОСОБА_2 , суд враховує наступне.

Дані вказаного протоколу спростовуються не тільки показаннями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а й даними Висновку експерта, який дійшов висновку щодо відсутності порушень вимог ПДР України в діях ОСОБА_2 (варіант за показаннями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ).

У суду відсутні підстави ставити під сумнів вказаний Висновок експерта, оскільки він підготовлений особою, яка отримала кваліфікацію судового експерта з правом проведення відповідних експертиз.

У суду відсутні дані, що працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , має аналогічну кваліфікацію у вказаній сфері.

Крім того, суд враховує, що працівник поліції, який склав протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, не був очевидцем виникнення події ДТП.

Враховуючи наведене, суд надає перевагу іншим доказам, в тому числі показанням свідків та даним Висновку експерта, а не даним протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 .

Оцінюючи пояснення захисника Давиденко Г.І. відносно того, що дані схеми місця ДТП, розташування транспортних засобів, а також локалізація і характер їх пошкоджень, зафіксовані на фотографіях, свідчать про механізм виникнення ДТП, який в своїх поясненнях описував ОСОБА_1 , суд керується таким.

У Висновку експерта останнім зазначено, що визначити місце зіткнення автомобілів з розмірними прив`язками в повздовжному та поперечному напрямках відносно орієнтирів та меж проїзної частини, а також встановити, як розташовувались автомобілі відносно меж проїзної частини в момент первинного контакту, експертним шляхом неможливо. Також експерт дійшов висновку щодо неможливості визначити фактичну траєкторію руху автомобілів при русі перед ДТП та встановити механізм розвитку ДТП на стадії зближення транспортних засобів. Крім того, експертом зазначено, що встановити, чи здійснювала перед ДТП водій ОСОБА_2 маневр повороту ліворуч або рухалась прямолінійно та напрямку свого руху не змінювала, експертним шляхом неможливо.

Захисник Давиденко Г.І. зазначила, що не погоджується із вказаними висновками експерта та, на її переконання, надані експерту матеріали справи, зокрема схема місця ДТП та фотографії ушкоджень транспортних засобів, свідчать, що вказані пошкодження могли утворитись виключно за умови механізму виникнення ДТП, коли водій ОСОБА_2 здійснювала поворот ліворуч, тобто за умови механізму виникнення ДТП, який описаний ОСОБА_1 .

У суду відсутні дані, що захисник Давиденко Г.І. має таку ж кваліфікацію у сфері дослідження обставин і механізму ДТП, як і експерт, який склав вказаний вище Висновок. Крім того, суд враховує, що експерт, який склав висновок, попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

За таких обставин суд надає перевагу Висновку експерта та іншим дослідженим судом доказам, які узгоджуються із вказаним Висновком, зокрема показанням ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а не висновкам захисника Давиденко Г.І., яка іншим чином, ніж експерт, оцінила наявні матеріали справи.

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку щодо недоведеності поза розумним сумнівом факту порушення ОСОБА_2 технічних вимог ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події ДТП.

Виниклі сумніви щодо порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_2 та приходить до висновку щодо недоведеності події і складу адміністративного правопорушення в її діях.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 , суд керується таким.

Невід`ємною складовою правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є порушення учасниками дорожнього руху тих чи інших пунктів ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , дії останнього кваліфіковані як порушення вимог п. 11.9 ПДР України. Відповідно, згідно протоколу причиною виникнення ДТП є виїзд водія ОСОБА_1 на трамвайну колію зустрічного напрямку.

Між тим під час розгляду даної справи судом не отримано належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили, що саме вказане порушення технічних вимог ПДР України перебувало в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Так, з досліджених судом доказів, в тому числі Висновку експерта, вбачається, що ДТП виникло внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 10.1, 12.1 ПДР України.

Проте протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням ним п. 10.1, 12.1 ПДР України не складався, його дії як порушення вказаних вимог не кваліфікувались.

За таких обставин, розглядаючи справу в межах, визначених протоколом про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку щодо недоведеності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме недоведеності виникнення ДТП внаслідок виїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на трамвайну колію зустрічного напрямку.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним технічних вимог п. 11.9 ПДР України, які кваліфіковані органами поліції як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 124, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов