Справа № 132/2376/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.10.2021 м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В.

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Копчинського В.В.,

прокурора Бондарук І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівки Вінницької області матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Іванів Калинівського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді заступника директора ДП ДГ "Артеміда" Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного спеціаліста, інспектора праці юридичного відділу Калинівської міської ради Вінницької області, на якого поширювалася дія Закону України «Про запобігання корупції» в силу підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, а також суб`єктом адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена статтею 172-6 КУпАП, в порушення вимог абзацу 2 частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме 09.04.2021р. о 09год.34хв., без поважних причин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування «Після звільнення» за минулий 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, зазначивши, що несвоєчасно подав декларацію через власну хворобу та хворобу усієї родини, при цьому період декларування співпав із карантинними обмеженнями. Він був звільнений з посади 01.12.2020 і подав декларацію перед звільненням за період з 01.01.2020 по 01.12.2020. Після цього стояв на обліку в центрі зайнятості, отримував виплати, а тому раніше лютого місяця неможливо було отримати відомості про доходи для відображення у декларації. Вважає, що затримка у подачі декларації не завдала жодної шкоди суспільним та державним інтересам. Жодного умислу і підстав для приховування своїх доходів, він не мав, оскільки після усунення підстав, які унеможливлювали подання декларації, одразу ж її подав, зазначивши повну та достовірну інформацію. Після того як склали протокол про адміністративне правопорушення він звернувся до лікаря за довідкою про його хворобу, однак лікарем першочергово була надана довідка №94 від 05.05.2021, в якій були описки, а саме період перебування на амбулаторному лікуванні було помилково вказано з 26.04.2021 по 05.05.2021, тоді як насправді він перебував на лікуванні з 26.03.2021 по 05.04.2021, про що надав довідку видану лікарем «Іванівської амбулаторної практики сімейної медицини» віл 05.04.2021 №94 КП «Іванівська ЦПМСД» ІСР за підписом лікуючого лікаря, що ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні в Іванівській амбулаторії ЗПСМ з 26.03.2021 по 05.04.2021.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Копчинський В.В. просив провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити за відстуністю в його діях складу адміністратвиного правопорушення, оскільки несвоєчасне подання декларації було зумовлене поважними причинами перебуванням на амбулаторному лікуванні, що підтверджується довідкою №94 від 05.04.2021 «Іванівської амбулаторної практики сімейної медицини», при цьому жодного умислу на несвоєчасне подання декларації не мав, корисливий мотив чи бажання приховати свої доходи у ОСОБА_1 не було. Навпаки останній декларував свої доходи справно і вже після одужання свого, а також членів родини дізнавшись, що необхідно подати декларацію ще й після звільнення, 09.04.2021 подав декларацію «після звільнення», за 2020 рік, в якій відомості щодо його доходів особливо не змінилися, що додатково вказує на відсутність будь-якого умислу в діях ОСОБА_1 приховати свій майновий стан. Завданим правопорушенням не заподіяно шкоди державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, посилаючись на наявність в діях ОСОБА_1 ознак діяння, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 4 Постанови ПленумуВерховного Суду України №13 від 25травня 1998року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» роз`яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб`єктів вказаного правопорушення.

Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП України передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

Згідно з п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Наявними матеріалами встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до розпорядження міського голови Калинівської міської ради Вінницької області Шамалюка А. від 30.04.2020р. № 161, з 01.05.2020р. обіймав посаду головного спеціаліста - інспектора праці юридичного відділу Калинівської міської ради Вінницької області, та з 01.12.2020р. на підставі розпорядження міського голови Калинівської міської ради Вінницької області Поліщука В. від 01.12.2020р. № 371, був звільнений із займаної посади.

За змістом підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язанні наступного року після припинення діяльності подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, в установленому частиною 1 цієї статті порядку, тобто шляхом заповнення її на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції до 1 квітня.

Роз`ясненням № 1 Національного агентства з питань запобігання корупції від 03.02.2021р. роз`яснено, що декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», подається з 00год.00хв. 01 січня до 00год.00хв. 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Таким чином, ОСОБА_1 , який припинив свою діяльність, пов`язану з виконанням функцій місцевого самоврядування, був зобов`язаний до 01.04.2021р. подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що припинила таку діяльність, за минулий 2020 рік.

За результатами моніторингу загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, а також згідно послідовності дій користувача Реєстру, наданої Національним агентством з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1 лише 09.04.2021р. о 09год.34хв. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування «Після звільнення», за минулий 2020 рік.

Отже, ОСОБА_1 в порушення вимог абзацу 2 частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме 09.04.2021р. о 09год.34хв., без поважних причин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування «Після звільнення» за минулий 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення в повному обсязі доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 336 від 09.07.2021р.; послідовністю дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «Після звільнення» за минулий 2020 рік, на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції - 09.04.2021р. о 09год.34хв.; декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «Після звільнення» за минулий 2020 рік; витягами з рішень, наказів та розпоряджень, та іншими матеріалами справи.

Вище перелічені докази узгоджуються між собою, будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості не має, в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Так, як видно із Особової картки ОСОБА_1 міститься Попередження про обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби, підписане ОСОБА_1 , в якому зокрема доведено до відома останнього вимоги антикорупційного законодавства та фінансового контролю, зокрема, в частині необхідності подання декларації особи після звільнення.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність в його діях суб`єктивної сторони правопорушення, а саме відсутності умислу на неподання декларації «після звільнення» за 2020 рік, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки він вчинив бездіяльність, що вказує на наявність в останнього непрямого умислу, тобто з урахуванням займаної посади, попереднього досвіду щодо подання декларацій особи уповноваженої на виконання функцій держави, та обізнаність з вимогами законодавства, ОСОБА_1 свідомо допускав порушення вимог фінансового контролю, що свідчить про наявність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Склад указаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння. Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення.

Також і посилання на довідку Іванівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КП «Іванівський ЦПМСД» ІСР від 05.05.2021р. № 94, згідно якої ОСОБА_1 перебував у період часу з 26.04.2021р. по 05.05.2021р. на амбулаторному лікуванні, як на підставу несвоєчасного подання ним декларації, судом не приймаються, оскільки обов`язок щодо подання цієї декларації згідно вимог закону був встановлений з 00.00год. 01.01.2021р. до 00.00год. 01.04.2021р.

Так само не приймаються до уваги посилання на довідку Іванівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КП «Іванівський ЦПМСД» ІСР від 05.04.2021р. № 94, згідно якої ОСОБА_1 перебував у період часу з 26.03.2021р. по 05.04.2021р. на амбулаторному лікуванні, як на підставу несвоєчасного подання ним декларації, в якій були змінені дані щодо періоду перебування на лікарняному та дати її видачі, з підстав, за твердженням ОСОБА_1 помилки лікаря при оформленні такої довідки.

Суд зазначає, що жодним чином у наданій довідці від 05.04.2021 №94 не були відображені застереження, що дана довідка вносить будь-які виправлення у довідку №94 від 05.05.2021. При цьому номер довідки залишився незмінним №94, однак її дата та період перебування ОСОБА_1 на лікуванні було змінено з «26.04.2021 по 05.05.2021» на «26.03.2021 по 05.04.2021».

Разом з тим, матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення не містять жодних фактичних даних, що свідчать про об`єктивну неможливість подати відповідну декларацію у період з 1 січня 2021 року до 26 березня 2021 року, а перебування особи на амбулаторному лікуванні жодним чином не виправдовує несвоєчасність подання декларації, оскільки об`єктивно не позбавляє особу можливості подати декларацію, зважаючи на визначений спосіб здійснення подачі декларації.

Також ОСОБА_1 не було підтверджено вжиття ним заходів у встанововлений законом спосіб повідомити НАЗК про неможливість своєчасно подати декларацію (зокрема через електронний кабінет, тощо).

Інші пояснення ОСОБА_1 з приводу події адміністративного правопорушення також не спростовують вищезазначеного та не свідчать про несвоєчасність подання ним декларації за поважних причин. З огляду на вищезазначене, можливо дійти висновку, що мають місце дії у вчиненні яких ОСОБА_1 обвинувачується та ці дії мають склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У відповідності до ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Враховуючи обставини правопорушення, дані про особу, яка притягується до відповідальності, зокрема те, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов до висновку про необхідність накладення на нього стягнення у мінімальних межах санкції статті. За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_1 стягнення сприятиме досягненню визначеній у ст.23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

ОСОБА_1 порушено вимоги Закону України «Про запобігання корупції», який визначає засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, щодо системи об`єктивного фінансового контролю за майновим станом публічних службовців, тобто вчинене протиправне, винне діяння за яке законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 22 КУпАП, при малозначності правопорушення суддя може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, проте законодавство не містить їх або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі правопорушення, які не становлять шкідливості й не завдають збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Згідно рішення ЄСПЛ в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010р., де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Міжнародні стандарти протидії корупції зобов`язують держави вживати заходів для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999 року, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003 року, Главі ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003 року, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 року та є обов`язковими для України.

Таким чином, адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією, не можуть визнаватися малозначними.

Визнання адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією малозначним суперечить принципам запобігання і протидії корупції, не відповідає міжнародним стандартам у цій сфері, не сприятиме зміцненню авторитету країни, завдасть шкоди демократичним засадам управління суспільством, функціонування державного апарату, порушить встановлений порядок здійснення повноважень посадовими і службовими особами органів державної влади та місцевого самоврядування.

Отже, виходячи з викладеного, судом не встановлено обставин, які б значно знижували суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та свідчили про малозначність застосування превентивних антикорупційних механізмів, а тому клопотання про застосування до останнього положень ст.22 КУпАП, не підлягає до задоволення.

Відповідно, до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Враховуючи наведене суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 172-6, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454,00грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.В. Ставнійчук