Провадження 3/524/3819/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021 Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Гусач О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.5 ст. 184 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №6 від 04.11.2021, ОСОБА_1 з 11.02.2021 не виконує рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №366 від 19.03.2019 «Про визнання способів участі у вихаванні та спілкуванні з малолтіньою донькою ОСОБА_1 » та не повернутає малолітню ОСОБА_2 матері ОСОБА_3 .

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Дашко М.В. у судовому засіданні просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ч. 2 ст. 268 КпАП України вважаю за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 , оскільки його явка до судового засідання не є обов`язковою.

Вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

За змістом ст.141СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Згідно ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 5 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо.

Аналіз змісту положень ст.ст. 153, 157, 158 СК України та ч.5 ст. 184 КпАП України вказує на те, що дія рішення органу опіки та піклуванню про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею спрямована на забезпечення прав того із батьків, хто проживає окремо та не може добровільно вирішити з іншою стороною дане питання. Відповідно обов`язок по виконанню даного рішення покладається на того з батьків з ким проживає дитина. При прийнятті таких рішень, питання повернення дитини, як правило не вирішується, оскільки воно не є предметом розгляду та стосується вже іншого питання, а саме визначення місця проживання дитини.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №6 від 04.11.2021 року ОСОБА_1 інкримінується невиконання з 11 лютого 2021 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №366 від 19.03.2019 «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_1 » та не повернення малолітньої ОСОБА_2 матері ОСОБА_3 .

Із долученого до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №366 від 19.03.2019 року постає, що саме ОСОБА_1 проживає окремо від малолітньої ОСОБА_2 та саме для нього встановлені способи участі у спілкуванні з дитиною, що унеможливлює вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 184 КУПАП, оскільки він не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.5 ст. 184, ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м Кременчука.

Суддя: Олександр ГУСАЧ