КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 357/4214/21
Апеляційне провадження
№ 33/824/4269/2021
ПОСТАНОВА

29 вересня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

встановив:

постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На вказану постанову судді 7 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому посилається на те, що копію постанови судді він отримав 1 вересня 2021 року, оскільки лише 30 серпня 2021 року вказана постанова судді була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 20 вересня 2021 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2021 року справу призначено головуючому судді Сержанюку А.С.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду №531/0502/21 від 27 вересня 2021 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із припиненням повноважень судді Сержанюка А.С.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2021 року справу призначено головуючому судді Рейнарт І.М.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стосовно ОСОБА_1 прийнята 18 серпня 2021 року, судовий розгляд відбувався у присутності ОСОБА_1 , а відтак він був обізнаний про судове рішення.

Разом з тим, апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 подав до суду 7 вересня 2021року, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.

За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.

Доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2021 року, так як діючими нормами КУпАП не передбачено, що строк на апеляційне оскарження постанови судді обраховується з моменту оприлюднення постанови у Єдиному державному реєстрі судових рішень або вручення копії постанови особі. Не містить клопотання ОСОБА_1 і обґрунтування неможливості подання апеляційної скарги без отримання постанови судді.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).

Аналізуючи обставини, наведені у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 18 серпня 2021 року, вважаю, що вони не є поважними, так як ОСОБА_1 , приймаючи участь у судовому розгляді та будучи обізнаним про судове рішення, не був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у строки, визначені Законом.

Виходячи з вищевикладеного, клопотання ОСОБА_1 про поновлення

строку на апеляційне оскарження постанови судді від 18 серпня 2021 року задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 у підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, не є поважними, то у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановив:

відмовити ОСОБА_1 у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу разом з додатками повернути ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт