П О С Т А Н О В А

iменем України

3/330/760/2021

Справа № 330/1707/21

"28" вересня 2021 р. суддя Якимівського районного суду Запорізької області Куценко О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.173 КУпАП,

в с т а н о в и в:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №593755 від 15 липня 2021 року вказано, що «15 липня 2021 року о 05-00 годині, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , висловлювався брутальною лайкою та погрожував фізичною розправою на адресу ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок».

Оцінивши в сукупності наявні докази, суддя дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За вимогами ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, склад правопорушення має бути чітко визначеним у відповідності до диспозиції кожної окремої норми, становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і, водночас, достатні для притягнення особи до юридичної, зокрема, адміністративної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

До протоколу, в якості доказів були надані рапорт та письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , до протоколу не додано.

В порушення вимог ст. 251 КУпАП, у протоколі зазначено, що відсутні свідки вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, протокол не може бути єдиним та самостійним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 за умови відсутності свідків та/або відеозапису події, інших належних та допустимих доказів.

Під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не може виходити за межі наданих йому повноважень.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини» (Lutz v. Germany), «Отцюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany)), «Девеєр проти Бельгії» (Deweer v. Belgium), «Адольф проти Австрії» (Adolf v. Austria) та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутнй склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КпАП України, суддя

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову подається до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя