Справа № 199/7303/21
ПОСТАНОВА

іменем України

29.09.2021 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 12.09.2021 зазначено, що 12.09.2021 о 08:50 годині в місті Дніпрі на пр. Слобожанський, біля буд. № 41, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot Boxer», н.з. НОМЕР_2 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п. 31.3-б Правил дорожнього руху, вчинив правопорушення повторно протягом року, оскільки 25.02.2021 постановою серії БАА № 189735 ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши письмові докази, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Санкцією ч. 4 ст. 121 КУпАП за вчинення даного адміністративного правопорушення передбачені стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Оскільки санкція ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачає, в тому числі, і таке досить суворе стягнення, як адміністративний арешт, відповідно дана справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП необхідно довести, що особа повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Направляючи справу у відношенні ОСОБА_1 до суду, працівник поліції долучив до неї обкладинку, протокол про адміністративне правопорушення та рапорт.

В той же час, до справи не долучено доказів про те, коли і ким притягувався водій ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачені частинами першою - третьою ст. 121 КУпАП, що давало би підстави, в разі повторного протягом року вчинення аналогічних правопорушень, притягнути водія до відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Отже, виходячи з фабули диспозиції ч. 4 ст. 121 КУпАП, працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, повинен був не тільки довести факт порушення водієм вимог п. 31.3-б Правил дорожнього руху, а і повинен був довести те, що таке порушення є повторним на протязі року, що є визначальним для кваліфікації дій водія саме за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, оскільки справа не містить доказів притягнення водія на протязі року до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1-3 ст. 121 КУпАП, відповідно твердження про те, що водій повторно протягом року вчинив аналогічне правопорушення, є припущенням.

Отже, доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, в справі не має, враховуючи і те, що протокол про адміністративне правопорушення, в даному випадку, є кінцевим документом, складеним уповноваженою посадовою особою Національної поліції за наслідком оцінки ним доказів у справі, і така оцінка дій ОСОБА_1 здійснена без збору всіх доказів по справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Так, у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, в діях ОСОБА_1 у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко