ПОСТАНОВА

Іменем України

29.09.2021 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянув матеріали, які надійшли з Управління превентивної діяльності ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

- за ч.3 ст.126 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

10.08.2021 року до Жмеринського міськрайонного суду надійшли на розгляд адміністративні матеріали щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, за ознаками керування ним о 08 годин 25 хвилин 25.07.2021 року по вул. Барляєва в м. Жмеринка Вінницької області автомобілем "Skoda Forman", державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи обмеженим в праві керування транспортним засобом постановами державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу ДВС від 20.02.2018 року та від 06.11.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначених правопорушень не визнав, вказав, що не був обізнаний про застосоване державним виконавцем обмеження його права керування транспортним засобом.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вважаю, що провадження в справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень з наступних підстав.

За змістом ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Згідно з диспозицією ч.3 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є провина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стосовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.

Проте, як вбачається із долученої до матеріалів копій постанов державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі, жодні підтвердження ознайомлення чи направлення останньому для відома даної постанови у справі відсутні.

А тому в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 року в справі "Коробов проти України"), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року в справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, приймаючи до уваги, що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом передусім на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, стосовно оформлення якого законом встановлено вимоги, обов`язкові до виконання усіма повноважними на його складання суб`єктами, недотримання яких унеможливлює об`єктивний та справедливий розгляд даної справи з незалежних від суду причин, вказані обставини становлять визначені законом підстави закриття провадження в даній справі у зв`язку з недоведеністю жодним належним та допустимим доказом складу вказаного у протоколі правопорушення, передбачених ч.3 ст.126 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.221, п.1 ст.247, ст.252, 280, 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ознакою вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України, за відсутністю в його діях події і складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.