Номер провадження: 33/813/1160/21
Номер справи місцевого суду: 492/793/21
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н.Д.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Князюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 09 серпня 2021 року в адміністративній справі відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Камишин, Волгоградської області Росії, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, займаючої посаду директора відділення смт. Сарата АТ КБ «ПриватБанк», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 09 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Не погодившись із постановою суду 18 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу відповідно до вимог якої просить суд постанову Арцизького районного суду Одеської області від 09 серпня 2021 року скасувати, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт не погоджується з постановою суду першої інстанції та вказує, що додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення фото таблиці місця ДТП від 15.07.2021 року зроблені працівниками поліції таким чином, що не потрапив до кадру дорожній знак 5.31 «Житлова зона», розташований по ходу руху автомобіля «HYUINDAI i20».

Вказані фотографії не було взято до уваги судом першої інстанції з підстав відсутності інформації на фотографіях про дату, час та місце розташування транспортних засобів. ОСОБА_2 не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що надані нею фотознімки є доказами.

Вважає, що з матеріалів справи вбачається, що вона здійснювала поворот до житлової зони, яка була позначена відповідним знаком. Дорожню обстановку сприймала таким чином, що ОСОБА_3 керував автомобілем, виїжджаючи з житлової зони та прилеглої території. Відповідно до положень п. 1.4 ПДР апелянт мала всі підстави розраховувати, що водій автомобіля котрий виїжджає на дорогу з житлової зони та прилеглої території, знає та дотримується ПДР та наддасть їй перевагу в русі, як того вимагають п. 26.4 та 10.2 ПДР.

З огляду на зазначене в апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що висновки суду її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах матеріального права.

20.09.2021 року до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 відповідно до яких він не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, та такою що не підлягає задоволенню, просить постанову Арцизького районного суду Одеської області від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

В судове засідання 22 вересня 2021 року з`явилися ОСОБА_1 та її захисник Бучацький В.В., апеляційну скаргу підтримали, просили суд її задовольнити в повному обсязі.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу, впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенції) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п.12.3 ПДР України).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вина ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 501385 від 15 липня 2021 року, згідно якого 15 липня 2021 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI і20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Калмикова м. Арциз Болградського району Одеської області, біля будинку № 29, повертаючи праворуч не вибрала безпечного інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Gееly», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який виїжджав з двору.

- схемою місця ДТП від 15 липня 2021 року та фототаблицями до неї, підписаною ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_3 без зауважень, згідно якої містить означення розміщення автомобіля, а також перелік отриманих автомобілями ушкоджень у вигляді: подряпини лако-фарбового покриття задньої лівої частини, вм`ятина заднього лівого крила автомобіля марки «HYUNDAI і20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 ; подряпини лако-фарбового покриття лівої частини переднього бамперу автомобіля марки «Gееly», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 ;

- випискою ЄО-2754 від 15 липня 2021 року, згідно якої 15 липня 2021 року о 19 год. 04 хв., надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15 липня 2021 року о 19 год. 02 хв., по вул. Калмикова, м. Арциз Одеської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI і20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , повертаючи праворуч не вибрала безпечного інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Gееly», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження, без постраждалих.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення погоджується з висновками суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, напівпричепу та секції шляхопроводу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо наявності дорожнього знаку 5.31 «Житлова зона», розташований по ходу руху автомобіля «HYUINDAI i20», оскільки вказаний дорожній знак містить інформаційне значення, та не передбачає будь-якої переваги для автомобіля під керування апелянта, так як кожен з водіїв рухався у своїй смузі руху, та відповідно автомобіль марки «Gееly», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 не створював будь-якої перешкоди в русі для автомобіля «HYUINDAI i20».

Враховуючи, що протокол стосовно водія ОСОБА_3 не складено, суд в межах даної справи не вправі встановлювати винуватість інших осіб. Тому, доводи апеляційної скарги щодо наявності вини водія ОСОБА_3 апеляційний суд до уваги не приймає.

Однак, суд вважає необхідним зазначити, що сторони не позбавлені права зверненнґя до суду із позовом з метою встановлення ступеню вини учасників ДТП в порядку цивільного судочинства.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбачає не лише умисні дії, а й дії вчинені з необережності, що в даному випадку і допустив водій ОСОБА_1 тому доводи захисника про закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю вини особи і як наслідок суб`єктивної сторони як складової адміністративного правопорушення, у даному випадку суд вважає необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги є такими, що не заслуговують на увагу оскільки зводяться до переоцінки доказів, та направлені на незгоду з постановою суду першої інстанції.

Будь-яких належних та допустимих доказів на заперечення вини ОСОБА_2 апелянтом суду не надано.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника, не встановлено.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24.09.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Князюк