Справа № 415/3287/21
Провадження № 33/810/200/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання захисника Бондаренка Юрія Юрійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Лисичанського міського суду Луганської області від 13.09.2021 року щодо ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 13.09.2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

24 вересня 2021 року захисником Бондаренком Ю.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання захисник вказує на те, що копію постанови суду ОСОБА_1 отримав 14.09.2021, а тому, на думку захисника, строк подання апеляційної скарги повинен відраховуватися саме з цієї дати. Отже захисник вважає, що ОСОБА_1 з поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні доводи щодо поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа № 299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи, про що свідчить зміст судового рішення (а.с.23-24), що не заперечується у клопотанні захисника, та який давав пояснення щодо своєї версії подій, приймали участь у допиті свідка ОСОБА_2 та у досліджені матеріла справи. Тому ОСОБА_1 був обізнаний про результати прийнятого 13.09.2021 щодо нього судом рішення про накладення штрафу у розмірі 17 000 грн., з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Отже, це свідчить про те, що ОСОБА_1 безумовно був обізнаний про перебіг судового розгляду справи про адміністративне правопорушення та про зміст ухваленого щодо нього судом рішення, а отже мав можливість своєчасно подати апеляційну скаргу, але не скористалися своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

Не можна погодитися з доводами захисника про те, що визначальною датою у даному випадку є дата отримання ОСОБА_1 14.09.2021 року копії судового рішення (а.с.25), оскільки це суперечить приписам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно яких постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, а не з дати отримання копії оскаржуваного рішення.

Таким чином, у відповідності до приписів ч.2 ст.294 КУпАП, строк подання апеляційної скарги на рішення судді Лисичанського міського суду Луганської області від 13.09.2021 року для ОСОБА_1 обчислюється не з дати отримання ним копії судового рішення 14 вересня 2021 року, а з дати ухвалення судового рішення, тобто з 13 вересня 2021 року, та спливає 23 вересня 2021 року, який за календарем не був вихідним або неробочим днем. Між тим вказаних процесуальних строків ОСОБА_1 не було дотримано. Натомість, а як свідчить договір про надання правової допомоги (а.с.28), його було укладено між адвокатом Бондаренком Ю.Ю. та ОСОБА_1 20 вересня 2021 року, тобто лише через сім днів після ухвалення місцевим судом оскаржуваного рішення, а сама апеляційна скарга захисником була подана до місцевого суду лише 24 вересня 2021 року (а.с.29-34), тобто після спливу визначеного законом строку на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні захисника Бондаренка Ю.Ю. доводами щодо поважності причин пропуску його підзахисним ОСОБА_1 строків на апеляційне оскарження постанови судді Лисичанського міського суду Луганської області від 13.09.2021 рокута апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки, як сам ОСОБА_1 , який брав участь у розгляді справи, маючи реальну можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк після проголошення постанови місцевого суду, не скористалися наданим їм законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.

Інших причин, які унеможливили своєчасно самостійно подати ОСОБА_1 апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні захисника не наведено.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання захисника Бондаренка Ю.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Лисичанського міського суду Луганської області від 13.09.2021 рокупо справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику Бонадренку Юрію Юрійовичуу задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Лисичанського міського суду Луганської області від 13.09.2021 рокувідносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО