Провадження №: 3/752/9095/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відГоловного управління державної податкової служби у місті Києві
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1
за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

30.07.2021 уповноваженою особою Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 210165, в якому зафіксовано, що 07.03.2021 о 17:30 у м. Києві на перехресті вул. М. Грінченка з вул. Байкової водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi A4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху та перестроювання не переконався, що це буде безпечно, не надав дорогу автомобілю ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по тій смузі, на яку він перестроювався, внаслідок чого відбулося зіткнення цих автомобілів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дії кваліфіковано як порушення п. 10.1, п. 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

До зазначеного протоколу приєднано копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення №752/7021/21 відносно ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , серед яких схема місця дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення водіїв, фото з місця зіткнення.

У ході розгляду справи в суді ОСОБА_1 заперечував порушення ним Правил дорожнього руху та наполягав на тому, що він упевнився у безпечності свого маневру з перестроювання праворуч, маючи намір проїхати у бік вул. К. Малевича та не бачив позаду себе перешкод або ж іншого чинника, який би унеможливив безпечно перестроїтися. За твердженнями ОСОБА_1 зіткнення відбулося виключно з вини ОСОБА_2 , який рухався зі значним перевищенням швидкості руху, що доводиться довжиною його гальмівного шляху та пошкодженнями, що їх зазнали автомобілі внаслідок зіткнення

Для долучення до матеріалів справи ОСОБА_1 надав письмові пояснення, кольорові зображення з місця пригоди, розрахунок швидкості руху ОСОБА_2 з огляду на його гальмівний шлях до моменту зіткнення.

ОСОБА_2 посилався на те, що його дії не потягли за собою спричинення дорожньо-транспортної пригоди, що також доводиться судовим рішенням, яке набрало законної сили у справі № 752/7061/21, місцем розташування транспортних засобів на дорозі, ушкодженнями, які зазнали автомобілі. На підтвердження своїх посилань ОСОБА_2 надав для долучення до матеріалів справи флеш накопичувач з фотографіями з місця пригоди, схематичним зображенням механізму аварії.

26.08.2021 в судовому засідання оголошувалася перерва до 29.09.2021.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вказувалося вище, протокол від 30.07.2021 був складений з відсилкою до п. 10.1 та п. 10.3 Правил дорожнього руху, де передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

При цьому, у п. 1.4 Правил дорожнього руху закріплено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Уважно дослідивши всі наявні докази, заслухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, керуючись завданнями КУпАП за ст. 1, засадами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 247 цього Кодексу, суд (суддя) не вбачає складу адміністративного правопорушення у подіях, за яких відносно ОСОБА_1 було складено протокол від 30.07.2021, адже його вина не є доведеною з дотриманням стандарту доказування "поза розумним сумнівом".

Такі висновки суду (судді) ґрунтуються на всебічному дослідженні всіх наявних в матеріалах справи доказів і пояснень обох учасників пригоди, ґрунтовному аналізі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, гальмівного шляху, характеру, кількості, механізму отримання, сили механічних ушкоджень, що їх зазнали автомобілі, а також місця розташування транспортних засобів на дорозі, їх розміщення відносно проїзної частини та пішохідної зони, особливостей автошляху та перехрестя, до якого наближалися обидва водія.

Також суттєву увагу судом (суддею) було приділено аналізу обставин, установлених у постанові Київського апеляційного суду від 14.06.2021 у справі № 752/7061/21.

У ході розгляду справи судом (суддею) установлено, що дійсно 07.03.2021близько 17-30 у м. Києві на перехресті вул. М. Грінченка та вул. Байкової сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів - Audi A4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобіль Audi A4 отримав поверхневі механічні ушкодження правого заднього крила та заднього бампера з правого боку, що поряд з заднім правим крилом. У свою чергу, інший автомобіль отримав поверхневі механічні ушкодження лівого переднього крила та переднього бампера з лівого боку, а також пошкодження обох дуг над обома передніми колесами і приховані механічні ушкодження деталей, які забезпечують рух передніх коліс автомобіля.

У дорожній обстановці, яка передувала зіткненню транспортних засобів, водії рухалися на керованих ними автомобілях на одній проїзній частині, у одному напрямку у паралельних смугах. При цьому ОСОБА_1 , наблизившись до регульованого перехрестя та перебуваючи у другій смузі, побачив, що на світлофорі у його смузі розміщений інший автомобіль і маючи намір виконати поворот праворуч на вул. Байкову у напрямку вул. К. Малевича, почав виконувати маневр перестроювання праворуч у першу смугу руху. У той самий час ОСОБА_2 наближався до цього ж перехрестя, займаючи першу смугшу руху та, побачивши виконання автомобілем Audi A4 маневру перестроювання, розпочав гальмування за для уникнення зіткнення з ним.

Аналіз у сукупності всі обставин, зокрема, зображень гальмівного шляху на дорозі від коліс автомобіля ЗАЗ Lanos, дає беззаперечні підстави стверджувати, що водій ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування, а не звичайне зниження швидкості руху, і його гальмівний шлях становив щонайменше 35 м, що за умов дотримання законодавчо установленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту, дозволило б уникнути зіткнення з виявленою попереду перешкодою, якою став автомобіль Audi A4. У той же час приховані механічні ушкодження автомобіля ЗАЗ Lanos, його місце розташування на дорозі, пошкодження бордюру праворуч від цього авто вказує на те, що ОСОБА_2 вчиняв всі можливі дій за для уникнення зіткнення, проте не зміг безпечно зупинити транспортний засіб, що достеменно свідчить про невідповідність обраної ним швидкості руху у дорожній обстановці, яка мала місце з урахуванням виконання маневру перестроювання водієм ОСОБА_1 .

Дійшовши висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі суд (суддя) зазначає, що в ході розгляду цієї справи також було досліджено постанову Київського апеляційного суду від 14.06.2021 № 752/7061/21 відносно ОСОБА_2 .

Так, постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.06.2021 у справі № 752/7061/21, постановленою за участю обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.03.2021, установлено вину ОСОБА_2 у порушенні п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху.

За наслідками перегляду в апеляційному порядку цього судового рішення без виклику в судове засідання іншого учасника пригоди, Київським апеляційним судом винесено постанову про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, з мотивів того, що у ОСОБА_1 в силу положень п. 10.3 Правил дорожнього руху України виникав обов`язок надати перевагу у русі водієві ОСОБА_2 .

Щодо викладених у цій постанові обставин, суд (суддя) зазначає, що вони не є єдиними і визначальними при розгляді справи № 752/20016/21 і при вирішенні питання про наявність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 досліджено первинні належні і допустимі докази, наявні у цій справі. Зазначена постанова стосується безпосередньо дій іншої особи - ОСОБА_2 та при її постановлені оцінювалися підстав для притягнення до відповідальності ОСОБА_2 , а не будь-кого ще. У той же час судом апеляційної інстанції жодної оцінки швидкості руху ОСОБА_2 надано не було. Більше того, саме по собі судове рішення за своєю правовою природою не є доказом у розумінні чинного процесуального законодавства і правової доктрини, а тому не має наперед встановленої сили у справі № 752/20016/21.

З огляду на обстановку довкола обох автомобілів та описані вище чинники, враховуючи дії п. 1.4 Правил дорожнього руху, не вирішуючи питання про винуватість іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, суд (суддя) доходить висновку, що обов`язок ОСОБА_1 надати перевагу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_2 , про який вказав суд апеляційної інстанції у справі № 752/7061/21 безпосередньо і нерозривно кореспондується з обов`язком ОСОБА_2 обрати безпечну швидкість та безпечну дистанцію, врахувати всю дорожню обстановку. На переконання суду (судді) ОСОБА_1 не міг та не повинен був передбачити того, що виконання ним маневру перестроювання несе у собі небезпеку для інших учасників руху і нього самого та ризики порушення вимог п. 10.3 та п. 10.3 Правил дорожнього руху.

Досліджені докази жодним чином не дозволяють "поза розумним" сумнівом покладати провину за настання описуваної дорожньо-транспортної пригоди виключно на водія ОСОБА_4 , адже установлення лише його винуватості не відповідатиме засадами справедливості та трискладовому тексту, що широко застосовується Європейським судом з прав людини, практика якого підлягає використанню національними судами України як джерело права.

Такий тест вказує на те, що будь-яке обмеження права має пройти перевірку на відповідність сукупності вказаних трьох умов (законність, легітимна мета, необхідність у демократичному суспільстві). Обмеження, що не відповідає таким умовам, порушує право особи. Хоча назва "трискладовий тест" є умовною й прямо не передбачена у практиці Європейського суду з прав людини, власне умови зазначаються у багатьох рішеннях цього суду. Наприклад, у рішенні у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" (Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine) від 2.12.2010 р., заява № 30856/03, ЄСПЛ зазначив: 42. Втручання держави є порушенням ст. 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи кілька, що перелічені у п. 2 ст. 8, не здійснюється "згідно із законом" та не може розглядатись як "необхідне в демократичному суспільстві". Така концепція міститься і в інших рішеннях Європейського суду з прав людини, наприклад у рішеннях у справах "Савіни проти України" (Saviny v. Ukraine) від 18.12.2008 р., заява № 39948/06, п. 47; "Вєренцов проти України" (Vyerentsov v. Ukraine) від 11.04.2013 р., заява № 20372/11, п. 51; "Сергій Волосюк проти України" (Sergey Volosyuk v. Ukraine) від 12.03.2009 р., заява № 1291/03, п. 81, та інших рішеннях), тобто її можна вважати усталеною практикою Європейського суду з прав людини.

Таким чином, установлення складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не видається за можливе з огляду на відсутність доказів "поза розумним" сумнівом, а також у зв`язку з відсутністю необхідності у демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" (рішення від 06.12.1998) Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. З цього принципу слідує також, що обов`язком обвинувачення є інформування особи про висунуті обвинувачення, щоб вона могла підготувати та належним чином представити аргументи на свій захист.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Статтею 124 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Аналіз досліджених доказів у їх сукупності об`єктивно свідчить про те, що описане у протоколі про адміністративне правопорушення не співвідносяться з фактичними обставинами, установленими за наслідками дослідження письмових доказів, фотознімків та вивчення усіх письмових пояснень, заслуховування усних доводів.

З огляду на встановлені обставини, складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 видається безпідставним, адже факту недотримання ним вимог Правил дорожнього руху не вбачається.

Приймаючи до уваги все описане, склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 відсутній.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в ході розгляду справи не вдалося установити наявність складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, питання закриття провадження у справі в порядку п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не вирішується.

Керуючись ст. 9, 23, 124, 247, 268, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 06.10.2021.

Суддя О.В. Бушеленко