Житомирський апеляційний суд
Справа №295/275/21 Головуючий у 1-й інст. Зіневич І. В.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Врублевського М.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого священнослужителем,

в с т а н о в и в :

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 04.01.2021 року о 15:10 год. в м. Житомирі по вул. Л.Качинського керував автомобілем «Фольксваген Тоуран» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. При цьому не забезпечив безпечної швидкості руху, безпечної дистанції та біля будинку №6 по вул. Л.Качинського скоїв наїзд на транспортний засіб «Форд Фієста» д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження з матеріальними збитками. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На його переконання, постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню з таких підстав.

Стверджує, що на відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції не зафіксовано його відмови від проходження огляду в присутності двох свідків, а також того, що працівники поліції пропонували йому в належний спосіб пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази про підтвердження його вини у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи апелянта про пропуск строків на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин є обґрунтованими, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або у закладах охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, від якого останній відмовився, а також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції та відеозаписами на мобільний телефон. (а.с. 3-4, 8)

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керував транспортним засобом.

З відеозапису з бодікамери працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 має ознаки сп`яніння (порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, та їхати до медичного закладу.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння на переконання апеляційного суду є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, які є в матеріалах справи, як вбачається з матеріалів справи транспортний засіб належить саме ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_4 , вказав, що саме ОСОБА_1 був за кермом в момент зіткнення з його транспортним засобом, це також підтверджується відеозаписами здійсненими потерпілим на мобільний телефон.

Що стосується доводів захисту висловлених усно про те, що суд вийшов за межі судового розгляду, оскільки розглянув справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча протокол про адміністративне правопорушення був складений за ч. 2 ст. 130 КУпАП, то вказані обставини жодним чином не впливають на законність та обґрунтованість прийнятого рішення та правильність встановлених судом обставин.

Як слідує з постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 11 січня 2020 року ОСОБА_1 раніше вже притягувався до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке він вчинив 27.11.2019 року.

Враховуючи, що на час вчинення правопорушення, що розглядається у даній справі (04.01.2021 р.) пройшло більше року суд першої інстанції вірно перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч.2 ст. 130 КУпАП на менш тяжче правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП жодним чином не погіршивши становище особи, яка притягується до відповідальності.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук