Справа № 266/5201/21
Провадженя№ 3/266/1632/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Шишилін О.Г., за участі захисника Попова В.М. розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124, ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2021 р. о 07 год. 40 хв. Донецька обл.., м. Маріуполь, Приморський район, вул.. Інтернаціональна, б. 18 гр. ОСОБА_1 , керуючи Т.З. MITSUBISHI LANCER, н.з. НОМЕР_1 під час зміни напрямку руху не вибрав безпечної швидкості та здійснив поворот праворуч, не переконався, що це буде безпечним внаслідок чого здійснив наїзд на бордюр ний камінь. Автомобіль та бордюр ний камінь отримали механічні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки. Чим порушив п. 12.1, 10.1 ПДР України.

15.08.2021 р. о 07 год. 40 хв. Донецька обл.., м. Маріуполь, Приморський район, вул.. Інтернаціональна, б. 18 гр. ОСОБА_1 , керував Т.З. MITSUBISHI LANCER, н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України. Огляд проводився на місці за допомогою технічного засобу Drager Alkotest 6820 прилад ARНК-0548, результат позитивний 0,81% проміле. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності 2 свідків в установленому законом порядку.

Постановою суду від 26.08.2021 р. справи об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується підписом у протоколі та доданим відеозаписом, та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення в яких він винним не визнав посилаючись на те, що він дійсно зранку 15.08.2021 р. знаходився у належному її матері автомобілі MITSUBISHI LANCER, н.з. НОМЕР_1 , але не в якості водія, а в якості пасажира. Автомобілем керував не він, а його двоюрідний брат ОСОБА_2 .. Вони потрапили в ДТП на вул. Інтернаціональній, його брат який був за кермом сильно вдарився головою тому поїхав, а він залишився на місці ДТП із своїм знайомим. Після того, як приїхали на місце ДТП співробітники поліції та почали з`ясовувати обставини ДТП він не бажаючи щоб брат поніс відповідальність за залишення місця ДТП та враховуючи що автомобіль належить йому сказав, що керував авто саме він. Після оформлення ДТП поліцейські запропонували йому пройти освідування на місці за допомогою приладу Драгер. Він не очікував такого та вже було запізно признатись у тому, що не він був за кермом погодився продути Драгер. Він увечері вживав пиво, але сподівався, що прибор не покаже наявність алкоголю. Але все вийшло навпаки та відносно нього було складено протокол зокрема і за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому він не погодився із результатом тесту, про що свідчить наявність направлення на медичне освідування до КНП «Наркологічний диспансер», але медичний огляд не проводився. Враховуючи те, що огляд був проведений в порушення вимоги статті 266 КУпАП його результати вважаються недійсними. Також поліцейським не вірно зазначено пункт ПДР України який він нібито порушив, а саме зазначено п. 2.9а, а в протоколі вказано, що він відмовився від проходження медичного огляду у присутності двох свідків, що є порушенням п. 2.5 ПДР України. Просив закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Попов В.М. в судовому засіданні вказав, що підтримує доводи ОСОБА_1 про закриття провадження у справі. Враховуючи те, що фактично ОСОБА_1 не мав права керування автомобілем оскільки він не отримував водійського посвідчення, та враховуючи, що огляд був проведений в порушення вимоги статті 266 КУпАП його результати вважаються недійсними просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Крім того, посилався на те, що у разі визнання ОСОБА_1 винуватим, суд не може застосувати стягнення у вигляді позбавлення права керування ТЗ, оскільки той не отримував посвідчення водія, а отже він не може бути позбавлений того чого не має. Посилався на Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №»14.

За загальними вимогами ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ст.268 КУпАП у даній категорії справ не передбачає обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності коли вона сповіщена про місце і час розгляду справи.

Крім того, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Разом із тим, рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Оскільки ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений належним чином, надав заяву по суті справи, а також не повідомив суд про причини неявки, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд прийшов до висновку визнати причину неявки ОСОБА_1 не поважною і розглянув справу за його відсутністю за участі його захисника Попова В.М. на підставі наявних в справі матеріалів.

Суд, вислухавши пояснення захисника Попова В.М., дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис, дійшов висновку про таке.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З диспозиції ст.. 124 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 2.9а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Так з відеозапису у файлі 5922 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває поруч із автомобілем MITSUBISHI LANCER, н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , який розташований на місці ДТП по вул.. Інтернаціональній та має механічні пошкодження.

З письмових пояснень ОСОБА_1 наданих співробітнику поліції від 15.08.2021 р. вбачається, що 15.08.2021 приблизно о 07 год. 40 хв. він рухався на авто MITSUBISHI LANCER, н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 50 км/год. по вул.. Гагаріна і повертав на вул.. Інтернаціональну. Під час повороту він наїхав на велику яму і його транспортний засіб занесло в результаті він не впорався із керуванням і наїхав на бордюр.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 зафіксовані у відеофайлі 5922, де останній пояснив співробітникам поліції, що він керував зазначеним автомобілем, який нещодавно куплений для нього, але у зв`язку із тим, що на момент покупки він був неповнолітнім оформлений на його мати, він повертаючи з вул.. Гагаріна на вул.. Інтернаціональну потрапив у велику яму, якої ніколи там не було, у зв`язку із чим не впоровся із керуванням та здійснив наїзд на бордюр. Він був схвильований та розумів наслідки ДТП.

На схемі місця ДТП, яка сталася 15.08.2021 р. з якою ознайомлений ОСОБА_1 та яка ним підписана без зауважень описано пошкодження ТЗ, позначено місце ДТП.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, а саме відеозапис, схему ДТП додану до протоколу ААБ №149620 від 15.08.2021 р., пояснення ОСОБА_1 , які він надав як у письмовому вигляді так і усно на місці ДТП, суд вважає, що доводи ОСОБА_1 надані суду в письмовому вигляді про те, що він не перебував в момент ДТП за кермом автомобіля не узгоджуються з його первинними поясненнями наданими відразу після ДТП та спростовуються вищенаведеними доказами. Так суд вбачає, що ОСОБА_1 первинні покази надавав у стійкому психологичному стані, вони були послідовні та без сторонього примусу. Отже за таких підстав суд переконаний, що ці пояснення є достовірними, а письмові пояснення, що ним надані беспосередньо суду в письмовому вигді є найбільш вірогідно такими, що не відповідають дійсності і спрямовані лише на уникнення останнім адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , не відповідали вимогам п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, призвели до небезпечної дорожньої обстановки (аварійної ситуації), знаходились у причинному зв`язку з настанням цієї ДТП, що призвело до пошкодження автомобіля та бордюрного каменю.

Що стосується керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, суд зазначає про таке.

Одним із доводів ОСОБА_1 та його захисника є те, що поліцейським було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР України, тоді як в протоколі зазначено, що він відмовився від проходження медичного огляду, а отже порушив п. 2.5 ПДР України. Крім того, незважаючи на незгоду ОСОБА_1 із результатами Драгеру поліцейським не було доставлено ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 266 КУпАП до медичного закладу.

З аналізу відеозапису у файлі 5922 вбачається, що 15.08.2021 р. о 07 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем MITSUBISHI LANCER, н.з. НОМЕР_1 скоїв ДТП. В ході спілкування поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що в нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 пояснив, про вживання декілька часів назад пива. З відеозапису у файлі вбачається, що співробітником УПП, після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків в порядку визначеному статтею 266 КУпАП запропонував останньому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора або у лікаря нарколога. ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд на місці зупинки в присутності 2 свідків за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 № ARНК-0548, результат тесту 0,81 проміле алкоголю. З даним результатом тесту ОСОБА_1 погодився тому від проходження огляду у лікаря нарколога відмовився. Зазначена згода з результатами огляду за допомогою Drager зафіксована власноручним підписом ОСОБА_1 у відповідному Акті. Отже враховуючи, що ОСОБА_1 погодився із результатами тесту, то відповідно до ст. 266 КУпАП його огляд для визначення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я не вимагався.

Таким чином, поліцейським вірно вказано, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9а ПДР України, а саме заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність по ч.1 ст.130 КУпАП.

Як наслідок було складено відповідний протокол в присутності ОСОБА_1 , якому роз`яснено суть правопорушення. Крім того ОСОБА_1 було отримано копію протоколу, що зафіксовано у відеофайлі та свідчить його підпис. Будь-яких пояснень щодо того, що автомобілем керувала інша особа ОСОБА_1 не надав. Навпаки він розумів, що керував автомобілем без водійського посвідчення, розумів наслідки порушення ПДР України, оскільки навчався в автошколі та вивчав їх.

Оскільки усі докази судом оцінюються у сукупності, слід також відзначити, що поведінка ОСОБА_1 увесь період часу як до проходження освідування на місці зупинки, так і після залишає поза розумним сумнівом суду те, що саме він керував транспортним засобом у стані сп`яніння, яке підтверджено в порядку визначеному ст. 266 КУпАП.

Отже, посилання захисника на проведення огляду на стан сп`яніння в порушення вимого ст. 266 КУпАП спростовується наведеними обставинами.

Також ОСОБА_1 під час складання протоколу було ознайомлено з його правами передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Будь-яких клопотань останній не заявляв. Отже право на захист останнього не було порушено.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, оцінивши всі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 130 ч. 1 КУпАП, за які підлягає адміністративній відповідальності відповідно до ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених,тобто передбаченою ч.1 ст. 130 КУпАП.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже умовою застосування санкції у виді позбавленням права керування ТЗ є наявність у особи, яка керує транспортним засобом посвідчення водія.

Як зазначено в абз. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, суди не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом тоді, коли винна особа взагалі його немає.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до ст.33КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, матеріали, що характеризують особу, яка притягається до відповідальності, ступінь вини, майновий стан, з урахуванням того, що особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення в межах санкції статті передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки він не являється водієм в сенсі п.1.10 ПДР України.

Саме таких висновків дійшов Донецький апеляційний суд у своїй постанові від 19.07.2021 р. у справі №227/1437/21

Відповідно до ст.. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 36, 221, 280, 283, 284, 124, 130 ч. 1 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124., ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення на користь держави у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 гривень (розрахунковий рахунок № UA0005001, одержувач Донецьке ГУК / м. Донецьк/, , код платежу 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454грн. на користь держави з наступними реквізитами (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок №UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Донецького Апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Суддя: Шишилін О. Г.