Справа № 488/3204/21
Провадження № 3/488/1349/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Торжинської Т.В, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ від 18.05.2004 р.,

- до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

За даними протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №147466, 24 серпня 2021 року о 21:50 год. в м. Миколаєві, Корабельний район, вул. Торгова, 185, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язне мовлення, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

На виклик суду ОСОБА_1 не прибув. Судова повістка, що була направлена за адресою зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, як місце проживання ОСОБА_1 та за здійсненою судом перевіркою, є також зареєстрованим місцем проживання останнього, повернута до суду з позначкою про відсутність адресата за місцем проживання. Інші засоби зв`язку із ОСОБА_1 у справі відсутні.

Суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками. Для забезпечення свого права на участь під час розгляду справи, особа має надати правдиву інформацію щодо свого місця проживання та, у разі наявності, інші можливі засоби зв`язку із ним, а також самостійно вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таке право має бути гарантоване та забезпечено не тільки особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, а і потерпілому.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що суд використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи, в той же час приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не організував належного отримання своєї кореспонденції, інші засоби зв`язку із ним не надав, не повідомив суд про зміну місця проживання, та, будучи обізнаним про складання відносно нього вищевказаного протоколу, розгляд якого здійснюється Корабельним районним судом м.Миколаєва, про що свідчать дані протоколу, не цікавився долею даної справи, тобто фактично не виявив бажання скористатись своїм правом участі під час розгляду справи відносно нього про адміністративне правопорушення, то останній здійснено за відсутності ОСОБА_1 .

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен розуміти правовий статус водія, виконувати обов`язки водія, та на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дана позиція повністю відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно статті 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року, використовується судами як джерело права. Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В даному випадку, це стосується обов`язку водія пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, процедура якого визначена положеннями ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (Далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (Далі Інструкція).

Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції - огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що наведені у п.3 та 4 цього ж розділу.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції , огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 Розділу І вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку, згідно диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, є окремим правопорушенням, що також слідує з положень п.8 вище вказаного Порядку, та у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду як на місці так і в закладі охорони здоров`я, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

На доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, окрім вищевказаного протоколу, додано направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_1 , складений 24.08.2021 року о 21:55 годині, та згідно якого такий огляд не проводився, а також диск відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції як водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу та від проходження такого огляду в медичній установі відмовився. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, який знаходився безпосередньо на місці вище вказаних подій.

Надані докази з достатньою повнотою відображають як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку працівниками поліції, підстави висунутої вимоги щодо проходження огляду на стан сп`яніння та відмову останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на такий сп`яніння.

Враховуючи вище викладене, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та необхідним притягнути його до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення, передбаченого санкцією даної норми (ч.1 ст. 130 КУпАП) без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки відповідно облікових даних АІС МВС посвідчення водія ОСОБА_1 не видавалось.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 також належить стягнути суму судового збору на користь держави в розмірі 454 грн.

Керуючись ст. 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. (рахунок UA0014001, отримувач коштів Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992030, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21084300, призначення платежу штраф) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 грн. (Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку: UA0026001, Код класифікації доходів: 22030106, Призначення платежу судовий збір).

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Торжинська