Справа №461/7907/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, фізичної особи-підприємця, юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактичне місце здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи фізичною-особою підприємцем, у порушення вимог ч.ч.1,4 ст.24 КЗпП України, Постанови КМУ № 413, 18.08.2021 року фактично допустила до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, п`яти осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Подала до суду письмові пояснення у яких просить розглянути справу у її відсутності, зазначає, що усі порушення вказані у протоколі про адміністративне правопорушення усунено, з приводу чого 22.09.2021 року подала до ГУ Держпраці у Львівській області супровідний лист та документи, що підтверджують вчасне та повне виконання Припису ЛВ11720/397/АВ/П, а також зобов`язання неухильно дотримуватись норм законодавства про працю при укладенні трудових договорів із працівниками.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 3 ст. 41 КУпАП передбачена відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Статтею 24 КЗпП України передбачено трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні доводиться протоколом про адміністративне правопорушення №ЛВ11720/397/АВ/П/ПТ від 30.08.2021 року, актом складеним за результатом проведення планового заходу державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, фотоматеріалами, приписом про усунення виявлених порушень законодавства про працю.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП доведена.

Згідно ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення є щире розкаяння та відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення (ст. 34 КУпАП).

Приймаючи рішення про визначення виду та розміру стягнення, враховую необхідність застосування принципу пропорційності, засад справедливості та розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою стягнення та його наслідками.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Приймаючи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, враховуючи вищенаведені дані про його особу, оскільки правопорушення особою усунуто самостійно, правопорушенням спричинено жодної шкоди, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження в справі закрити.

Керуючись ст.ст. 41, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст.44 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звільнити ОСОБА_7 від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.44 Кодексу України відносно останньої закрити.

Суддя В.В. Стрельбицький