Справа № 203/738/19
Провадження № 3-в/0203/9/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Дніпро

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Вусик Є.О., розглянувши у судовому засіданні подання начальника Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області майора внутрішньої служби Шеметова А.О. про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, накладеного постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2019 року у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Начальник Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області майора внутрішньої служби Шеметова А.О. звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, накладеного постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2019 року у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення. В обґрунтування подання вказано, що в них на виконанні перебуває вказана постанова суду, у зв`язку з чим здійснювалися заходи щодо виклику порушника до сектору для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання, але за викликом порушник до органу пробації не прибув. Центральним районним сектором було здійснено перевірку щодо встановлення місця проживання ОСОБА_1 , однак встановити місце проживання порушника не виявилося за можливе.

За поданням Центрального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 20.09.2019 р. було прийнято постанову про оголошення у розшук боржника ОСОБА_1 . Станом на теперішній час місце перебування порушника невідоме.

На підставі зазначеного орган пробації вважає за можливе застосувати до правовідносин, які виникли, аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Кот Д.В. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали подання та матеріали справи відносно ОСОБА_1 , приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2019 року визнано ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді 120 годин виконання суспільно корисних робіт.

Дану постанову було звернено до виконання.

ОСОБА_1 покарання у виді 120 годин суспільно корисних робіт не відбув, перевірками органу пробації місце проживання особи не встановлено, за адресами, які особа самостійно вказувала під час судового провадження, не проживає, у зв`язку з чим останнього 20 вересня 2019 року було оголошено у розшук. Вказані обставини свідчать про ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 325-4 КУпАП у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Отже суд зазначає, що передбачені ст. 325-4 КУпАП заходи органом пробації не вживалися, тому вирішувати питання звільнення особи від відбування адміністративного стягнення передчасно.

Разом з тим, суд звертає увагу, що норми ст. 303, ст. 304 КУпАП, не передбачають можливості суду для закриття провадження по виконанню постанови, у зв`язку із закінченням строку давності.

У ст. 302 КУпАП передбачені підстави припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення посадовою особою, яка винесла постанову про накладення адміністративного стягнення тільки за наявності обставин, зазначених у п. 5 видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення, п. 6 скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, п. 9 смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі ст. 247 КУпАП указана особа може припинити виконання постанови.

На теперішній час відсутні підстави, зазначені у ст. 302 КУпАП, для припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

З приводу вимог органу пробації застосувати до правовідносин аналогію закону з галузі кримінального права та застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 80 КК України, суд зазначає наступне.

Так, з огляду на викладене, необхідно зауважити, що чинний КУпАП, до якого постійно вносяться зміни за своєю суттю є законом, який поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює всі сфери суспільно-економічного життя і в той же час містить в собі ряд колізійних норм або норм, які не виконуються через їх недосконалість (нікчемних норм), а тому потребує системних законодавчих змін.

Зокрема, стадія виконання постанови про накладення адміністративних стягнень є заключною і зазвичай проходить у два етапи: 1) звернення постанови до виконання і 2) безпосереднє виконання постанови про накладення адміністративних стягнень.

Безпосереднє виконання постанов про накладення стягнення забезпечується у порядку, встановленому законами України (ст. 300 КУпАП), однак системний аналіз основних положень КУпАП, в тому числі і розділу V, дає суду підстави для висновку, що незважаючи на власну назву ст. 303 законодавством України не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання.

Одночасно, в своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); у п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06).

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, звертаючись до положень Кримінального кодексу України, а саме ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування», її норми регламентують звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Частиною 3 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Отже, якщо представник органу пробації у своєму поданні звернулися до аналогії права, суд акцентує увагу, що в даному випадку відносно порушника ОСОБА_1 прийнята постанова про оголошення його у розшук, оскільки перевірками органу пробації місце проживання особи не встановлено, за адресами, які ОСОБА_1 самостійно вказував під час судового провадження, не проживає, що свідчить про ухилення його від відбування покарання. А тому, до вказаних правовідносин, також, підлягають застосування положення ч. 3 ст. 80 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання органу пробації є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 304, 325-4 КУпАП, ст. 80 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні подання начальника Центрального районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області майора внутрішньої служби Шеметова А.О. про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, накладеного постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2019 року у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Є.О. Вусик