Єдиний унікальний номер 758/7693/21
Апеляційне провадження № 33/824/3605/2021
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 15 квітня 2021 року, о 00 год. 50 хв. в м. Києві по проспекту Свободи водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ-Деу Нубіра» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 2.5 ПДР України та застосовано до нього стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454, 00 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішення, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу на постанову Подільського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свою незгоду з оскаржуваною постановою апелянт ґрунтує насамперед на наступних твердженнях:

1. з боку працівників поліції та лікаря нарколога по відношенню до нього мала місце провокація;

2. фіксація правопорушення було здійснена з процедурними порушеннями;

3. підстави для вимоги про проходження огляду були відсутні;

4. апелянту не було роз`яснено його прав при складені протоколу.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Апелянт зазначає про те, що працівники поліції та лікар нарколог неодноразово пропонували йому відмовитись від проходження медичного огляду, у зв`язку з чим він не усвідомлював наслідків такої відмови, що апелянт вважає провокацією. Дані твердження апелянта спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з боді-камери працівника поліції, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було пред`явлено вимогу про проходження медичного огляду, вказано на можливість відмови від такого проходження, а також роз`яснено, що така відмова буде складати окремий склад адміністративного правопорушення. Дане роз`яснення мало чіткий та недвозначний характер, відтак ОСОБА_1 було повідомлено про ті наслідки, які тягне за собою відмова від проходження медичного огляду, у зв`язку з чим твердження апелянта про провокацію а також про необізнаність з наслідками відмови не можуть бути прийняті судом.

Не вбачає апеляційний суд і підстав для прийняття тверджень про нероз`яснення апелянту його прав, оскілки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №015057 міститься графа, відповідно до якої ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки і повідомлено місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Після цього міститься підпис особи, яка ознайомилася з часом та місцем розгляду справи, а також відсутні будь-які заперечення з приводу відповідності вищевказаної інформації та роз`яснення йому його прав та обов`язків.

Не вбачає апеляційний суд обґрунтованими і твердження апелянта щодо процесуального порушення фіксації адміністративного правопорушення. Твердження апелянта про те, що вказані в протоколі ознаки, у зв`язку з якими працівники поліції висловили йому вимогу проходження огляду (звуження зіниць очей та не реагування на світло, тремтіння пальців рук, невідповідність поведінки), не підтвердженні належним чином, відтак є бездоказовими. При цьому з наявного у справі відеозапису з боді-камери поліції вбачається, що вказані ознаки працівниками поліції чітко та недвозначно озвучувалися ОСОБА_1 ще на місці зупинення авто та фактично останнім не спростовувались. Не є вирішальними з точки зору суті розгляду справи й інші посилання апелянта на порушення процесу фіксування адміністративного правопорушення.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що хоча у протоколі і дійсно вказано час фіксації адміністративного правопорушення, який відрізняється від часу, зазначеному на відеозаписі, дана відмінність мала б мати вирішальне значення у разі проведення медичного огляду та встановлення за його допомогою стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, для чого чинним процесуальним законом дійсно встановлені певні часові рамки. В той же час ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності не за керування автомобілем в стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на такий стан, для чого зазначені невідповідності вирішального значення не мають.

Не може погодитися апеляційний суд й з твердженнями апелянта про порушення встановлених правил фіксації обставин події у зв`язку з відсутністю при цьому двох свідків.

17.03.2021 року набув чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху». Відповідно до вказаного закону обов`язковість участі двох свідків для фіксації обставин огляду водія на стан сп`яніння була визнана необов`язковою у разі застосування працівниками поліції технічних засобів відеозапису. Ті ж підзаконні акти, на які посилається апелянт, були розроблені за попередньої редакції регулювання даного питання Кодексом України про адміністративні правопорушення. При цьому, у разі протиріччя між Законом (кодексом) та підзаконним актом, застосуванню підлягає саме положення Закону (кодексу).

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена відсутність порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які б могли слугувати підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову постанову Подільського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба