П О С Т А Н О В А Іменем України

10.12.2021 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києва про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ,

за ст. 44-3 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 460255 від 05.11.2021 року, ОСОБА_1 05.11.2021 року приблизно о 02.48 год., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, б. 116, допустила роботу закладу, працівниками якого не було надано жодного документа, щоб надавав право працювати в умовах карантину, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року, а також протоколом № 68 комісії ТЕБ та ліквідації НС, а саме - без ПЛР-тестування, документу, щоб підтверджував факт хвороби COVID, або сертифікатів про отримання повного курсу вакцинації.

ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні заперечували вину у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В обґрунтування заперечень зазначили, що на час складення протоколу у працівників закладу були наявні експрес-тести на визначення антигену, що само по собі спростовує факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. У зв`язку із викладеним, просили суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її представника, надходжу до наступних висновків.

Відповідальність за порушення правил щодо карантину людей передбачена ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 460255 від 05.11.2021 року, зазначено, що ОСОБА_1 05.11.2021 року приблизно о 02.48 год., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, б. 116, допустила роботу закладу, працівниками якого не було надано жодного документа, щоб надавав право працювати в умовах карантину, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року, а також протоколом № 68 комісії ТЕБ та ліквідації НС, а саме - без ПЛР-тестування, документу, щоб підтверджував факт хвороби COVID, або сертифікатів про отримання повного курсу вакцинації.

Суд погоджується з доводами захисту, що у вказаному протоколі відсутнє посилання на конкретний пункт зазначеної постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року, порушення вимог якої інкриміновано ОСОБА_1 .

Крім того, станом на 05.11.2021 року діяла Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року зі змінами та доповненнями в редакції від 26.10.2021 року, пункт 3-5 якої доповнено абзацом згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 981 від 22.09.2021 року, відповідно до положень якої обмеження, встановлені п.п. 1-7, 9,14,16 не застосовуються за умови наявності всіх учасників негативного результату тестування на COVID-19 або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2.

Крім того, суд звертає увагу на те, що до протоколу не додано доказів наявності трудових відносин між ОСОБА_1 із суб?єктом господарювання, що здійснював діяльність за адресою: АДРЕСА_3 .

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суд зазначає, що до протоколу до адміністративне правопорушення додано лише рапорт працівника поліції, який сам по собі, з урахуванням відсутності інших доказів вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, не може слугувати єдиною та безумовною підставою для висновку про наявність винних дій ОСОБА_1 .

Ознайомившись з протоколом та додатком до нього, вислухавши твердження сторони захисту, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч. 1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, ч. 2 ст. 44-3, 247 п. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва.

Суддя