ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/8047/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ГУ ДПС у м. Києві відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої головним бухгалтером ТОВ «АУДІ-ЦЕНТР КИЇВ», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.08.2021 №2506/26-15-04-12-22, ОСОБА_1 , головний бухгалтер ТОВ «АУДІ-ЦЕНТР КИЇВ», порушила встановлений законом порядок ведення податкового обліку, а саме не подала аудиторський звіт разом із річною оприлюдненою фінансовою звітністю до контролюючого органу за 2020 рік у строк до 10.06.2021, подання якого передбачено законами України. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 46.2 ст. 46 Податкового кодексу України, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- адвокат Болотна Т.Ю., підтримала надані письмові пояснення та просила провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, оскільки ТОВ «АУДІ-ЦЕНТР КИЇВ» було подано до контролюючого органу річну фінансову звітність за 2020 рік, а з аналізу податкового законодавства України не вбачається обов`язку для платника податку окремо подавати аудиторський звіт до контролюючого органу. Такий обов`язок, відповідно до норм Податкового кодексу України, передбачений лише для суб`єктів господарювання, які здійснюють контрольовані операції, у складі документації з трансфертного ціноутворення. При цьому, такий обов`язок виникає виключно на підставі отриманого запиту податкового органу, що передбачено п. 39.4.4. Податкового кодексу України. Таким чином, аудиторський звіт, що підлягає оприлюдненню (в законодавстві не передбачений обов`язок подання аудиторського звіту) відповідно до вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є об`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення адвоката, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 цього Кодексу, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1).

Диспозицією ч. 1 ст.163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Тобто ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є бланкетною нормою та відсилає до інших нормативно-правових актів, зокрема до законів України, якими передбачено подання аудиторських висновків.

Згідно абз. 4 п. 46.2 ст. 46 ПК України, платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним. У разі неподання (несвоєчасного подання) річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, застосовується відповідальність, передбачена пунктом 120.1 статті 120 цього Кодексу, для подання податкових декларацій (розрахунків).

Тобто, вказаною правовою нормою зобов`язано визначених у ній осіб, подавати контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, а не сам аудиторський звіт (висновок), неподання якого інкримінується ОСОБА_1 .

Посилань на інші правові норми щодо подання аудиторських висновків протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Згідно з ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суд не вправі вийти за межі протоколу та самостійно розширити фабулу (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення зазначену у протоколі чи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це істотно порушує право особи на захист та не узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08), згідно якої у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає як важливий юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення щодо порушення громадського порядку та безпеки (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Наявні в матеріалах справи інші докази, а саме акт про результати камеральної перевірки через недостовірність як доказу протоколу про адміністративне правопорушення є недостатніми для прийняття рішення про вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а також обов`язку ОСОБА_1 подавати аудиторський висновок.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення нею дій, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА