Номер провадження: 33/813/928/21
Номер справи місцевого суду: 521/2777/21
Головуючий у першій інстанції Морозова І.В. Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участі секретаря судового засідання: Павлючук Ю.В.,

за участі:

представника апелянта Кептене Д.А. ,

адвоката ОСОБА_2 Гудіми В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою Одеської митниці Держмитслужби на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2021 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_2 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення закрито,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 10.07.2020 між ТОВ «Інновбудтренд» та компанією «Shenzhen Best Trade co.» (Китай) було укладено контракт №K674TF щодо поставки в Україну товарів. В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту 30.11.2020 з порту «Ningbo» (Китай) до Одеського морського торговельного порту, в зону діяльності м/п «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби на т/х «Сosco shipping Panama» надійшов контейнер ООLU9025563 товаром у асортименті, загальною вагою брутто 24640 кг.

16 грудня 2020 року для переміщення зазначеного контейнеру з товаром на митну територію України до Київської митниці Держмитслужби від декларанта ТОВ «Iнновбудтренд» було подано та зареєстровано митну декларацію в режимі «IМ 40 EE» (далі МД) № UA1003100/2020/680725. Переміщення вантажу на адресу компанії-одержувача ТОВ «Інновбудтренд» здійснюється за інвойсом №S-1047062 від 23.10.2020. Відправником товарів зазначено компанію «Shenzhen Best Trade co» (Китай).

У подальшому, з метою переміщення вантажу через митний кордон України та направлення його для митного оформлення до місця призначення (ВМО №3 «Одеса»), Одеській митниці Держмитслужби було надано наступні документи: МД № UA1003100/2020/680725 від 16.12.2020, наряд №3802 від 15.12.2020, коносамент №WMS19025563 від 26.10.2020, інвойс №S-1047062 від 23.10.2020.

Відповідно до наданої до митного органу МД №UA1003100/2020/680725 від 16.12.2020р. та інших товаросупровідних документів, для ввезення на митну територію України передбачалось 60 найменувань товару (палички ватні в набори, мотузка, напилок, лялька, іграшка: єдинорог, ручка дверна, машинка для стрижки волосся, плойка для волосся, терморегулятор, блок живлення, вольтметр, мультиметр, підшипник, ланцюг та шина бензопили, регулятор оборотів, контролер, зарядний пристрій, карбюратор, прокладка бензопили, свічка запалювання, кнопка увімкнення, джойстик, дверний глазок, циліндр замка, олівці в наборі, палатка дитяча, авто магнітола, лазер, сумка, візок, дартс, брелок, бритва та інше).

Під час проведення комісійного митного огляду товарів із повним вивантаженням та перерахунком було встановлено, що серед загальної партії заявленого вантажу без ознак приховування було виявлено товар, який не було задекларовано у МД UA1003100/2020/680725 та не заявлено у будь-який товаросупровідних документах, а саме:

-термометр електричний, інфрачервоний - 120 шт. (6 коробків)

-мультимедійний навігаційний пристрій з монітором - 36 шт. (3 коробки)

-дерев`яні палочки для манікюру - 40 кг. ( 2 коробки).

Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_2 було порушено процедуру декларування товарів, передбачену ст. 257 МК України, та не було заявлено за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, що призвело до порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.

На підставі вищевказаних обставин посадовою особою Одеської митниці Держмитслужби було складено протокол про порушення митних правил №0011/50000/21, за ознаками ст. 472 МК України.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2021 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення закрито.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, Одеська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні ним порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100% вартості товарів з конфіскацією товарів, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що директором ТОВ «Інновбудтренд» було порушено процедуру декларування товарів, передбачених ст. 257 ПК України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 належним чином дотримані.

З матеріалів справи встановлено, що 30 листопада 2020 року до Одеського морського торговельного порту на судні закордонного плавання за коносаментом від 26.10.2020 №WMS19025563 із Китаю, від продавця/відправника компанії «SHENZHEN BEST TRADE CO., LTD», на адресу ТОВ «ІННОВБУДТРЕНД» у контейнері №OOLU9025563, надійшли товари в асортименті, загальною вагою брутто - 24640 кг.

Вказані товари переміщувались на підставі зовнішньоекономічного контракту від 10.07.2020 №K674TF, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує товар, згідно з інвойсами до зазначеного Контракту за №S-1047062 від 23.10.2020.

16 грудня 2020 року ОСОБА_2 з метою переміщення товарів на митну територію України підготовлена та подана до Київської митниці Держмитслужби в електронному вигляді попередня митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» № UA100310/2020/680725, а також коносамент від 26.10.2020 №WMS19025563, інвойс від 23.10.2020 №S-1047062, пакувальний лист від 23.10.2020 №S-1047062, зовнішньоекономічний контракт від 10.07.2020 №K674TF.

В подальшому, 28 грудня 2020 року митницею проведено огляд контейнера №OOLU9025563 з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць, в результаті якого встановлено розбіжності в кількості окремих позицій товару, а також товари не вказані у комерційних документах, а саме: термометри електричні, інфрачервоні - 120 шт.; мультимедійні навігаційні пристрої з монітором - 36 шт.; дерев`яні палички для манікюру - 40 кг.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачати.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суддя зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення при цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які відповідно чинного законодавства, представляють собою будь - які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті.

Статтею 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8, підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Митне оформлення - це виконання митних формальностей (тобто сукупності дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи) необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; випуск товарів - це надання митним органом права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети (стаття 4 МК України).

Відповідно до ст. 259 МК України, попередня митна декларація подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Згідно із Класифікатором митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» (далі - наказ Мінфіну № 1011), митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

Тобто, у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють митний орган, у зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.

У подальшому, з метою випуску вказаних товарів у вільний обіг на митну територію України до митного органу призначення у визначених ч. 13 ст. 259 МК України випадках, подається додаткова декларація до попередньої митної декларації типу «ІМ 40 ДЕ», при цьому декларантом або уповноваженою ним особою перед подачею митної декларації можуть бути реалізовані права, передбачені ст. 266 МК України, у тому числі і на проведення фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ», це додаткова декларація до попередньої митної декларації (наказ Мінфіну №1011), яка подається до відповідного митного органу, яким була оформлена відповідна попередня митна декларація.

Митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» разом із митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку.

Під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим (ч. 1 ст. 258 МК України).

Враховуючи викладене, попередня митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» №UA 100310/2020/680725 використовувалась для ввезення товарів на митну територію України та забезпечення їх доставки під митним контролем до митниці призначення.

Слід зазначити, що для випуску товарів у вільний обіг, до митного органу призначення декларант (уповноважена особа) повинен подати додаткову митну декларацію («ІМ 40 ДЕ»), без оформлення якої неможливо сплатити митні платежі, товар не вважається оформленим у вільне використання та не може бути виданий одержувачу. Саме на цьому етапі можливо проведення декларантом (уповноваженою особою) фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису, зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Таким чином, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант (уповноважена особа) подає додаткову митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і сплачуються митні платежі за ввезення товару. Тобто, визначений законодавством статус попередньої митної декларації (тип «ЕЕ») не тотожний митній декларації, заповненій у звичайному порядку (ч.ч. 13, 14 ст. 259 МК України) з достатнім обсягом відомостей для завершення митного оформлення у заявлений митний режим, а є лише повідомленням про намір ввезти товари на митну територію України.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 259 МК України, при поданні попередньої митної декларації відповідальність декларанта або уповноваженої ним особи за достовірність відомостей, наведених в цій декларації, настає з моменту: «п.3 надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду пред`явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення».

Так, законодавством передбачений такий документ як «попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для випуску товарів у митний режим», але згідно з наказом Мінфіну №1011 цей документ класифікується як декларація типу «ІМ ЕА». Однак, у випадку, за яким складено протокол про порушення митних правил, товар переміщувався за попередньою декларацією «ІМ ЕЕ». За цією декларацією у будь - якому випадку митне оформлення в режимі імпорт (випуск у вільний обіг) не може бути проведено, оскільки необхідно подання додаткової декларації, тільки після митного оформлення якої одержувач вправі розпоряджатись/користуватись товаром згідно із заявленою метою.

В даному випадку, товар переміщувався за попередньою митною декларацією типу «ІМ ЕЕ» під митним контролем від пункту ввезення на кордоні України до митниці призначення для завершення митного оформлення у відповідний режим. Формою заявлення точних відомостей про товар є додаткова митна декларація, яку ще не подав гр. ОСОБА_2 , або інша уповноважена особа.

Відповідно до вимог ст. 259 МК України, попередня митна декларація подається при ввезенні в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (в тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України. На підставі попередньої декларації не нараховуються митні платежі, не оплачується мито. Ці документи не є документами, на підставі яких митний орган приймає рішення про випуск товарів у вільний обіг на території України, на що є посилання в постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8.

Отже, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8, подача попередньої декларації типу «ІМ 40 ЕЕ» для переміщення вантажу, відсутня як така подія правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки на підставі цих документів митницею не приймається рішення про випуск товару у вільний обіг на територію України.

Крім того, диспозицією ст. 472 МК України передбачено, що відповідальність настає через недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних даних про товар. Тобто, відповідальність може наступати лише у випадку, коли особі відомі усі необхідні реквізити товару, що підтверджуються відповідними документами, однак особа їх не декларує за встановленою формою.

Отже, основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто, незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З наданих адвокатом Єршовим Р.В. документів, вбачається, що гр. ОСОБА_2 як директором ТОВ «ІННОВБУДТРЕНД» направлено запит контрагенту з приводу одержання пояснень по виявленні розбіжностей в кількості окремих позицій товару, а також товари, які не були вказані у інвойсі та пакувальному листі.

Згідно із листа компанії контрагент «SHENZHEN BEST TRADE CO., LTD», при формуванні товарної партії до контейнера №OOLU9025563 були завантажені інфрачервоні термометри, мультимедійні навігатори, палички для манікюру, які замовлялись ТОВ «ІННОВБУДТРЕНД» згідно домовленостей, однак з вини працівників китайського контрагента не внесені до інвойсу із-за значної кількості товарів в документах та плутанини. Контроль загальної ваги цієї товарної партії в контейнері не виявив дану помилку та на адресу ТОВ «ІННОВБУДТРЕНД» направлені документи з неповною відповідністю фактичним товарам.

Крім того, на виявлені незаявлені товари компанією «SHENZHEN BEST TRADE CO., LTD» надіслано інвойс №1047062/1 та пакувальний лист до нього.

Згідно зі ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад правопорушення, наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Аналогічну правову позицію визначив Постановою від 31.01.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18): один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, складу адміністративного правопорушення, а саме відсутня об`єктивна сторона порушення митних правил, оскільки складена та подана до митниці попередня митна декларація не являється декларуванням в розумінні Митного кодексу України, як складова митного оформлення товару в режимі імпорт.

На підставі ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі

Як вказано у ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити вирішене питання про вилучені речі і документи, отже, у зв`язку з закриттям провадження по справі, товар, вилучений митними органами відповідно до протоколу, підлягає поверненню його власнику або уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку, після сплати всіх необхідних зборів, податків та платежів.

Відповідно до листів директора ТОВ «Інновбудтренд» за вих. № 0691 від 10.03.2021 року та директора ТОВ «Прайм Інвест Бізнес» за вих. № 1003 від 10.03.2021 року до Одеської митниці Держмитслужби встановлено, що власником майна яке було вилучене відповідно до протоколу є ТОВ «Прайм Інвест Бізнес».

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2021 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік