Справа № 152/1053/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 жовтня 2021 року м. Шаргород

Справа №152/1053/21

Провадження №3/152/508/21

Суддя Шаргородського районного

суду Вінницької області Славінська Н. Л.,

з участю особи,

яка притягається

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горлівка Донецької області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, пенсіонерки, не є особою з інвалідністю, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

- за ст.173 КпАП України,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2021 року серії ВАБ №369788, який надійшов до Шаргородського районного суду 31.08.2021 року, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, дрібне хуліганство, а саме в тому, що 24.08.2021 року приблизно о 10 годині вчинила сварку із ОСОБА_2 , під час якої висловлювалася на адресу останньої нецензурними словами, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

В суді ОСОБА_1 винуватою себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що 24.08.2021 року вона їхала на велосипеді по вул. Шевченка в с. Рахни-Лісові та проїжджала повз будинок ОСОБА_2 , яка вибігла з подвір`я у цей час почала її обзивати нецензурними словами, а потім догнала та кинула з велосипеда, хотіла вчинити бійку, проте чоловік останньої завадив їй це зробити.

Також ОСОБА_1 пояснила, що саме ОСОБА_2 розпочала сварку, ображала її нецензурними словами, хоча вона з останньою конфлікту ніколи не мала та навіть не встигла зрозуміти причини, яка стала підставою для сварки. При цьому, вона не висловлювалася нецензурними словами, оскільки є особою похилого віку та ніколи собі такого не дозволяє. Вважає, що протокол відносно неї складено безпідставно, тому справу про адміністративне правопорушення просить закрити.

Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали, додані про протоколу про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Так, з дотриманням вимог ст.ст.252, 279, 280 КУпАП суд перевірив докази, що містяться в матеріалах справи, на їх допустимість, належність та достатність, в контекстіст.251 КУпАП та в контексті їх узгодженості між собою і відповідності поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та відомостям, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненням свідка.

Відповідно до ч.1 ст.256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №369788 від 24.08.2021 року складено уповноваженою посадовою особою інспектором СРПП Тульчинського РВП у Вінницькій області в межах наданих йому повноважень, але із порушенням вимог, передбачених ст.256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції №1376 від 06 листопада 2015 року.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення від 24.08.2021 року, не зазначено всі відомості, передбачені ч.1 ст.256 КУпАП та п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, зокрема, у графі «склад адміністративного правопорушення» не вказано місце вчинення адміністративного правопорушення, а лише дату вчинення і час його вчинення, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості встановити, чи є це місце громадським і чи порушено громадський порядок і спокій громадян.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані особи, спокій яких порушено діями ОСОБА_1 .

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, є місце його скоєння: громадське місце.

Нормами КпАП України не передбачено визначення поняття «громадське місце».

Статтею 1 ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» передбачено, що громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Опосередковано поняття громадського місця визначено у статті 178 Кодексу про адмінправопорушення це вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту, включно з транспортом міжнародного сполучення.

Стаття 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та

епідемічного благополуччя населення» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму» до захищених місць зараховує: 1) житлові будинки і прибудинкові території; 2) лікувальні, санаторно-курортні заклади, будинки-інтернати, заклади освіти, культури; 3) готелі й гуртожитки; 4) розташовані в межах населених пунктів заклади громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інші будівлі й споруди, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парки, сквери, зони відпочинку, розташовані на території мікрорайонів, і групи житлових будинків.

Перелік громадських місць наводиться також в п.20 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, зокрема, до громадських місць належать місця, що використовуються громадянами для спільної роботи, відпочинку, пересування, проведення масових заходів та інших потреб (вулиці, площі, вокзали, аеропорти, магазини, кафе, бари, ресторани, музеї, клуби, пляжі в період їх роботи, а також громадський транспорт під час перебування в ньому громадян, ділянки лісу, поля під час проведення на їх території організованих масових зібрань), приміщення вокзалів, пасажирські (приміські) потяги, літаки, катери, пароплави, перони, платформи, пристані та інші місця під час очікування посадки та висадки пасажирів.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та обумовлені мотивом неповаги до суспільства з метою задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Отже, суб`єктивна сторона такого правопорушення (дрібне хуліганство), полягає в неповазі до суспільства, у демонстрації свої зневаги до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству. Саме умисний прояв порушником явної неповаги до оточуючих це головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки «дрібного хулігана». За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Інакше кажучи, одним з елементів суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не узгоджуються із поясненням свідка ОСОБА_2 , а інших доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення до протоколу не додано.

Письмове пояснення ОСОБА_3 суд не може брати до уваги в якості доказу, оскільки вона допитана у невідомо якому статусі, їй не роз`яснені ні права свідка, ні потерпілої, ця особа не зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення ні свідком, ні потерпілою.

Допитана в суді в якості свідка ОСОБА_2 , якій судом роз`яснено судом вимоги ст.63 Конституції України та обов`язки, встановлені в ст.272 КУпАП, про що відібрано розписку, показала, що дійсно 24.08.2021 року, коли ОСОБА_1 проїжджала на велосипеді разом із своєю донькою по вулиці біля її будинку, вона звернулася до останніх зі словами: «Дівки, станьте, хочу з вами поговорити», а у відповідь ОСОБА_1 почала її обзивати нецензурними словами. Після цього вона вийшла з подвір`я, а слідом за нею вийшов її чоловік. Також ОСОБА_2 пояснила, що сварку дійсно розпочала вона, оскільки сама зупинила ОСОБА_1 і почала з`ясовувати, з якої причини ОСОБА_1 та донька останньої зачіпають її дітей. Вона також висловлювалася нецензурними словами на адресу ОСОБА_1 , оскільки вона перебуває у тривалому конфлікті сім`єю ОСОБА_1 і має неприязні відносини впродовж трьох років. Також, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що конфлікт 24.08.2021 року між нею та ОСОБА_1 відбувався біля її подвір`я.

Відтак, з протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2021 року серії ВАБ №369788, складеного щодо ОСОБА_1 інспектором СРПП Тульчинського РВП, вбачається, що останнім не розкрито склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, зокрема, який об`єкт правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , в чому полягають об`єктивна та суб`єктивна сторони адміністративного правопорушення.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які суспільні відносини у сфері громадського порядку порушені ОСОБА_1 та спокій яких саме громадян порушила остання, оскільки з протоколу не вбачається, в якому місці та у якому населеному пункті вчинено адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості визначити, чи є це місце громадським, а також спокій яких конкретно громадян порушено в результаті адміністративного правопорушення, враховуючи, що потерпілі від дій ОСОБА_1 громадяни у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені, тобто, відсутні.

Свідком у протоколі, натомість, зазначена ОСОБА_2 , з показів якої в суді вбачається, що суперечку з ОСОБА_1 розпочала саме вона, а вся сварка відбувалося біля її будинку. При цьому, саме ОСОБА_2 зупинила ОСОБА_1 , яка їхала на велосипеді повз її будинок. Також, судом встановлено, що інших осіб під час конфлікту не було, а конфлікт відбувався через неприязні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а не через неповагу до суспільства, демонстрацію своєї зневаги до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, протиставлення себе іншим громадянам, суспільству.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено доказів та не додано їх до протоколу на підтвердження того, що ОСОБА_1 висловлювалася нецензурною лайкою 24.08.2021 року приблизно о 10 годині на адресу ОСОБА_2 в певному громадському місці та в присутності певних осіб.

Отже, судом встановлено, що конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який відбувався біля будинку останньої, у відсутності сторонніх осіб, не призвели до наслідку, який полягає в тому, що було порушений громадський порядок чи спокій громадян.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів не вбачається, з яких підстав складався означений протокол, оскільки не зазначено місце вчинення правопорушення, та не зрозуміло чи відбувалася подія саме в громадському місці та в присутності певних осіб, а також спокій яких громадян саме порушено в результаті правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 .

До вказаного висновку приходжу, виходячи також із правових висновків Європейського суду з прав людини у рішенні в справі «Яременко проти України (№2)» від 30.04.2015 року, з п.66 якого вбачається, що судове рішення має ґрунтуватися на доказах, що отримані без порушення процесуальних прав осіб, інакше докази, отримані з процесуальними порушеннями є «плодом отруйного дерева» і рішення суду, яке ґрунтується на таких доказах, є таким, що порушує права особи на справедливий суд.

Виходячи з наведеного, вважаю, що доказів, передбачених ч.1 ст.251 КУпАП, на підтвердження відомостей про склад адміністративного правопорушення, до протоколу не додано, тоді як ч.2 цієї статті встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, тому в протоколі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, оскільки відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Відтак, на підставі п.1 ст.247 КпАП України, провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КпАП України,

постановив:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя: