Справа № 466/9008/20 Головуючий у 1 інстанції: Єзерська Р.Б.
Провадження № 33/811/1899/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

з участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності - адвоката Овчарук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст. 44-3 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2020 року,

встановив :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03.12.2020,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює адміністратором у ресторані «Хмільний дім Роберта Домса», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 т та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. - в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона 14.11.2020 о 22:00 год., у м. Львові по вул. Клепарівська, 18, як адміністатор ресторану «Хмільний дім Роберта Домса», не припинила роботу закладу здійснюючи прийом відвідувачів, чим порушила вимоги п.п.1 п. 15 постанови КМУ від 22.07.2020 №641 зі змінами внесеними КМУ №1100 від 21.11.2020 року, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

На дану постанову судді Тусевич Т.В. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що у матеріалах справи відсутні належні докази її провини у вчиненні адміністративного правопорушення, які передбачені ст. 251 КУпАП та повинні бути зафіксовані у протоколі. Вона є найманим працівником та не являється суб`єктом господарювання, а тому протокол, у разі виявлення правопорушення повинні були складати не на неї.

Апелянт наполягає, що в протоколі не вказано норма закону, яка була нею начебто порушена. При цьому зазначає що такий нормативно-правовий акт, як Постанова КМУ №110 від 11.11.2020 відсутній і вірною є назва «Постанова КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої вірусом SARS-CoV-2». Постанова Катінету Міністрів України не є актом законодавства в розумінні ст. 44-3 КУпАП, оскільки суб`єктом її видачі є КМУ, а не Верховна Рада України як єдиний законодавчий орган України.

Апелянт покликається, що протокол складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що поліцією неправильно встановлено суб`єкт правопорушення. За недотримання норм за ст. 44-3 КУпАП можуть відповідати не будь-які особи, а лише суб`єкти господарювання, до яких відносяться особи зареєстровані як підприємці. На момент складання протоколу ОСОБА_1 не здійснювала підприємницьку діяльність, а тому не була суб`єктом господарювання.

Апелянт акцентує увагу, що їй працівниками поліції не було повідомлено про початок розгляду справи та не ознайомлено з матеріалами справи, а також не роз`яснено ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Апелянт в суд апеляційної інстанції не прибула з невідомих причин, однак її представник - адвокат М. Овчарук повідомив, що розгляд справи можна здійснювати без її участі.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката М. Овчарука про задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, проходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення не було допущено неповноту з`ясування обставин справи, яка вплинула б на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові судді висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у судовому рішенні є покликання на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №353015 від 14.11.2020, який ОСОБА_1 особисто підписала і при цьому жодних зауважень не зазначила, а також на інші матеріали адміністративної справи.

Матеріали адміністративного провадження повністю спростовують апеляційні вимоги ОСОБА_1 та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Та дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ст.44-3 КУпАП, оскільки вона порушила вимоги п.п.1 п. 15 постанови КМУ від 22.07.2020 №641 зі змінами внесеними КМУ №1100 від 11.11.2020 року, а саме в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка дії карантину на території України з 14 листопада 2020 року до 30 листопада 2020 року забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, адміністративне стягнення накладено на неї в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру, так і особі правопорушника, а також визначеній статтею 23 КУпАП меті накладення адміністративного стягнення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена