Справа 229/4474/21
Номер провадження 3/229/1520/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Панова Т.Л., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділення поліції №1 Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Чутово Чутівського району Полтавської області, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адреосю: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 094267 від 16.07.2021р. на автошляху Петруньки - Новобахмутівка Ясинуватського району, ОСОБА_1 16.07.2021р о 18год 15хв керував мотоблоком FORTE з ознаками алкогольного сп"яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від продуття спеціального технічного приладу Аlkotester 6810 на місці зупинки відмовився. пройти медогляд на стан сп"яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлений.

На підставі ст.268 КУпАП, суддя вважає, що справу можливо розглядати без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото-і кінозйомки , відеозапису та інш.

На підтвердження доказів вини ОСОБА_1 до суду надані :протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акт огляду на стан сп"яніння з використанням спецтехнічних засобів , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп"яніння від 16.07.2021р , копію паспорта на ім"я ОСОБА_1 , фотографії траснпортного засобу, відеоматеріал у відношенні ОСОБА_1 за протоколом серії АА5 № 094267 від 16.07.2021р.

Згідно ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення та суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації . трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши надані суду докази, суд прийшов до висновку про недоведенність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, і необхідність закриття провадження у справі виходячі з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 35 п. 1 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно п. 11 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції , яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до розділу 1 п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України, МОЗ 09.11.2015 року N 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в їх присутності було запропоновано водію ОСОБА_6 продути пристрій газоаналізатор алкотестер "Драгер", а також пройти медичне обстеження на факт алкогольного чи наркотичного сп"яніння в найближчому закладі охорони здоров"я, але ОСОБА_1 відмовився.

В судове засідання зазначені свідки не з"явилися, хоча суд викликав їх в телефоному режимі. пояснили, що через велику відстань приїхати не зможуть.

Згідно Акту огляду на стан сп"яніння , який не містить дати його складаня, часу огляду, огляд був проведений у зв"язку з виявленними ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння кінцівок пальців рук. Результати огляду - від продуття за допомогою Alkotest Drager 6810, відмовився. З результатами огляду ОСОБА_1 згоден.

Із змісту направлення на огляд водія транспортного засобу , яке складено 16.07.2021р о 18год 41хв , ОСОБА_1 від проходження відмовився.

Судом оглянутий диск, долучений до протоколу. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ким то зупинений, проте це не був поліцейський, який складав протокол ОСОБА_7 . Поліцейський М.Гапчук підійшов до ОСОБА_1 вже після його зупинки невідомими особами. Поліцейський представився сержант ОСОБА_8 , запросив документи, які посвідчують особу та на транспортний засіб. Причину зупинки не повідомив. Після огляду документів поліцейський запропонував ОСОБА_1 видохнути йому в обличча. Таким чином поліцейський прийшов до висновку, що водій вживав алкогольні напої. Після чого, в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , запропонував водію продутися на місці, або проїхати в медустанову, або він відмовляється від проходження.

Водій ОСОБА_1 погодився на місці продути в трубку. При цьому , як вбачається з відеозапису, ОСОБА_7 пропонує якомусь поліцейському подзвонити і привезти їм драгер.

Потім поліцейський ОСОБА_8 знову звертається до водія ОСОБА_6 з питанням будемо продуватися чи не будемо.

Водій визнав, що випив пляшку пива, а тому не розуміє, чи потрібно це робити, чи ні. Полійцейський роз"яснює йому, що це його право, продувати чи не продувати.

Потім поліцейський, який перебував на місці зупинки і прізвище якого не є відомим суду, пояснює водію, що немає сенсу продуватися та іхати в лікарню, оскільки все одно він випив пива. Після чого водій ОСОБА_1 погодився не продувати та не їхати в лікарню.

Аналізуючи перелічені докази, суд вважає встановленим, що під час зупинки водія ОСОБА_1 , поліцейський М.Гапчук не поінформував водія про конкретну причину зупинки, чим порушив вимоги ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" .

В порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, поліцейський під час складання протоколу серії ААБ № 094267 від 16.07.2021р не роз`яснив права ОСОБА_1 , передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

В порушення п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський на місці зупинки транспортного засобу не провів огляд водія ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, оскільки фактично такий пристрій був у нього відсутній.

Пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суд не приймає до уваги, оскільки вони суперечать обставинам справи.

Водій ОСОБА_6 погодився продути спецпристрій, але такого пристрою у поліцейського не було. До лікарні водій відмовився їхати після наполеглевих стверджень поліцейського, що немає сенсу продуватися та їхати до лікарні, оскільки він все одно випив пива.

На думку суду така поведінка поліцейського спровокувала водія відмовитися їхати до лікарні. Більш того поліцейський роз"яснював, що це право водія , їхати чи не їхати, і не роз"яснював, що відмова від проходження огляду в лікарні, є правопорушенням.

Відповідно до вимог діючого законодавства докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України, міжнародним договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої унаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.

Факт порушення процедури проведення працівником поліції у відношенні ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, знайшов своє повне підтвердження за результатами розгляду справи. Інших даних про наявність в діях ОСОБА_1 , ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП, в матеріалах справи не міститься.

З приводу пізнавальних пояснень самого ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, слід зазначити, що дійсно пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ст.251КУпАП є доказом, проте оцінку суд надає їм в сукупності з іншими належними і допустимими доказами по справі, оскільки обвинувачення (в розумінні практики Європейського суду з прав людини адміністративна відповідальність має всі притаманні риси кримінальної відповідальності) не може ґрунтуватися лише на пізнавальних свідченнях особи.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Тож зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, обов`язок довести вказані обставини покладено на орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч.3 ст.62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , у зв`язку з її недоведеністю у встановленому діючому законом порядку, не може ґрунтуватись на припущеннях та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, а тому відповідно до п.1 ст.247КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 221, 245, 247-249, 251,252,283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т.Л.Панова