ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/12013/21

Пров. №3/766/7934/21

30.09.2021 суддя Херсонського міського суду Херсонської області Рябцева М.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 312684 від 07.07.2021 вбачається, що 07.07.2021 року 14.25 год. в м. Херсон вул. Потьомкінська, зупинка громадського транспорту «Центральний ринок» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Богдан НОМЕР_2 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на автобус АТАМАН д/н НОМЕР_3 , що стояв, після чого місце пригоди залишив, чим порушив п.2.10 а ПДР України.

Дії ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано ст. 122-4 КУпАП, а саме: залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, та пояснив, що не бачив що зачепив транспортний засіб. Якби відчув удар, обов`язково би зупинився, наміру залишити місце ДТП не було так як навіть не знав, що воно відбулось.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП представниками поліції була обґрунтована наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

-Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 від 07.07.2021;

-Копією схеми ДПТ від 07.07.2021 року;

-Письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки(відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно абз. 1, 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

За диспозицією ст. 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

У відповідності до визначення, наведеного у п.1.10 ПДР України, залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди є дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її вчинення, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , він не помітив та не відчув удару з іншим транспортним засобом, умислу на приховання факту такої пригоди або обставин її вчинення у нього не було.

Викладені обставини, враховуючи позицію особи, що притягається до адміністративної відповідальності, роблять неможливим встановлення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що водій ОСОБА_1 умисно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, а її дії були спрямовані на вчинення адміністративного правопорушення та уникнення відповідальності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не може бути притягнутим до відповідальності за ст. 122-4 КУпАП. Отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 122-4 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 122-4, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10(десяти)днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СуддяМ. С. Рябцева