Справа № 428/7123/21
Провадження №3/428/1756/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Комплєктової Т.О.,

за участі секретаря Казюк Л.Г.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката Рибаса А.С.

розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління Держпраці у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 41 КУпАП:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , директор товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднане господарство залізничного транспорту», місце роботи за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Механізаторів, буд. 2 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії СМУ1331/1109/АВ/ПТ від 15.06.2021 встановлено, що директор ТОВ «Об`єднане господарство залізничного транспорту» ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке виялено 15.06.2021 за місцем реєстрації, згідно з даними Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул. Механізаторів, буд. 2, та зафіксоване актом інспекційного відвідування від 15.06.2021 № СМУ1331/1109/АВ. За виявлені порушення частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), частини 3 ст.24 КЗпП України передбачена адміністративна відповідальність за частиною 3 ст.41 КУпАП, а саме: на момент проведення інспекційного відвідування ТОВ «Об`єднане господарство залізничного транспорту» виявлено, що на підприємстві ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допущені до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом директора підприємства та повідомлення до Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу, працюють за цивільно-правовими угодами ( далі - договір), які місять у собі ознаки трудових відносин.

Так, 30 грудня 2020 року укладено договір №1 між ТОВ «ОГЗТ» та ОСОБА_2 на строк з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року. Предметом даного Договору є виконання робіт по обслуговуванню акваріума, а саме: технічне обслуговування акваріуму, його чистка та забезпечення кормовим матеріалом. Згідно п.2.1 Договору: «За виконану роботу Робітнику встановлюється плата в розмір 600 грн. щомісяця з Утриманням обов`язкових податкових зборів у сумі 117,00грн. Також щомісяця приймання виконаних робіт оформлюється актом, після підписання якого проводиться розрахунок за фактично виконану роботу. Таким чином, Договір № 1 не носить разового характеру, не має конкретного кінцевого результату, та укладений на виконання праці, що притаманно трудовим відносинам.

Договір № 2 від 25 січня 2021 року укладено між ТОВ «ОГЗТ» та ОСОБА_3 на строк з 01 лютого 2021 року по 31 січня 202 року. Предметом Договору є виконання робіт за професією монтер колії, що передбачена Національним Класифікатором країни ДК 003:2010 «Класифікатор професій» з кодом 7129. Пунктом 2.1 Договору визначено розмір оплати праці за фактично відпрацьовану норму робочого часу за місяць, та складає 6000 грн. Також, цим пунктом зазначено, що у разі встановлення премій на підприємстві, Виконавцю на підставі наказу, виплачується додаткова винагорода. Згідно актів приймання виконаних робіт визначено, що виплати ОСОБА_3 здійснюються за фактично відпрацьований час в місяць, який підтверджено наданими табелями обліку робочого часу та графіками роботи. Таким чином Договір № 2 включає в себе ознаки трудових відносин, що обумовлені виконанням процесу праці; діяльність ОСОБА_3 підлягає внутрішньому трудовому розпорядку, оплата праці здійснюється з урахуванням норм законодавства про працю, має систематичний характер.

Договір № 3 від 15 квітня 2021 року укладено між ТОВ «ОГЗТ» та ОСОБА_4 на строк з 15 квітня 2021 року по 31 жовтня 2021 року. Пунктом 1 Договору зазначено: 1.1 « Виконавець зобов`язаний виконувати підсобні роботи по утриманню будівель та споруд ТОВ «ОГЗТ» та підготовці їх до роботи в осінньо-зимовий період а також по утриманню території. Виконавець також зобов`язаний виконувати обов`язки сторожа на час заміщення відповідних робітників», 1.2 «Виконавець може самостійно виконувати інші роботи (робота по ремонту, утриманню будівель та споруд ТОВ «ОГЗТ», в тому числі штукатурні, малярні та інші роботи)», 1.5 Виконавцю встановлюється графік роботи у відповідності до графіку роботи Підприємства». Пунктом 2.1 Договору визначено розмір оплати праці за фактично відпрацьовану норму робочого часу за місяць, та складає 6000 грн. Також цим пунктом зазначено, що у разі встановлення премій на підприємстві, Виконавцю на підставі наказу, виплачується додаткова винагорода. Таким чином, в Договорі № 3 вбачаються ознаки трудових відносин, що підтверджується умовами даного договору, а саме: виконання підсобник робіт (код, згідно Класифікатора професій ДК 003:2010 - 9322), виконання роботи сторожа (код, згідно Класифікатора професій ДК 003:2010 - 9152), отримання оплати праці з урахуванням норм законодавства про працю, дотримання умов внутрішнього трудового розпорядку та графіку роботи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, вказавши, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконували роботи на підставі договорів на виконання робіт (цивільно-правові угоди), а не трудових відносин, що не заборонено діючим законодавством, сторони вільні у своєму виборі відносно форми оформлення відносин і на свій розсуд визначають вид такого договору. За умовами зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення договорів процес організації діяльності не регулюється підприємством, предметом договорів виступає результат роботи, а не процес трудової діяльності , оплата праці здійснюється не систематично, а на підставі актів виконаних робіт, при цьому зазначені договори мають строковий характер, а не тривалий. Окрім того зазначені договори передбачають матеріальну відповідальність за неналежне виконання покладених договором обов`язків та не передбачають дисциплінарної або матеріальної відповідальності за заподіяну підприємству шкоду в наслідок порушення покладених на них трудових відносин. При цьому зазначено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають трудових відносин та не входять до штату підприємства, що підтверджуються наданими до матеріалів справи документами, зокрема довідкою про штатну чисельність, довідками про відрахування податків та зборів станом на перше півріччя 2021 року, переліком документів, наданих для проведення інспекційного відвідування. ОСОБА_5 також зазначив, що, наразі, до Луганського окружного адміністративного суду подано позовну заяву про визнання протиправними та скасування припису № СМУ1331/1109/АВ/П від 30.06.2021 та постанови № СМУ1331/1109/АВ/П/ТД-СФ від 14.07.2021, розгляд якого триває.

Адвокат Рибас А.С. у судовому засіданні долучив до матеріалів справи додаткові матеріали, зокрема: довідку про штатну чисельність, довідки про відрахування податків та зборів станом на перше півріччя 2021 року, перелік документів, наданих для проведення інспекційного відвідування та копію подано позовної заяви про визнання протиправними та скасування припису № СМУ1331/1109/АВ/П від 30.06.2021 та постанови № СМУ1331/1109/АВ/П/ТД-СФ від 14.07.2021, розгляд якого триває у Луганському окружному адміністративному суді.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 надані наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії № СМУ1331/1109/АВ/ПТ від 15.06.2021 та копія акту інспекційного відвідування № СМУ1331/1109/АВ, заперечення на акт інспекційного відвідування № СМУ1331/1109/АВ та лист щодо розгляду заперечень; направлення на проведення інспекційного відвідування від 31.05.2021; виписка з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань; копія протоколу №7 загальних зборів учасників товариства від 11.12.2019 про призначення ОСОБА_1 директором товариства; копія наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду директора; копія трудового контракту ОСОБА_1 від 27.12.2019; копії договору №1 від 20.12.2020 з ОСОБА_2 та акти приймання виконаних робіт до договору №1 від 31.01.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, 30.04.2021 та 31.05.2021; копії договору №2 від 25.01.2021 з ОСОБА_3 та акти приймання виконаних робіт до договору №1 від 29.01.2021, 26.02.2021, 31.03.2021, 30.04.2021 та 31.05.2021; копії договору №3 від 30.04.2021 з ОСОБА_4 та акти приймання виконаних робіт до договору №3 від 30.04.2021, 31.05.2021; копія наказу від 16.06.2021 № 997 про внесення змін до наказу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 31.05.2021 №867 та копія припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю № СМУ1331/1109/АВ/П від 30.06.2021.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст.41 КУпАП передбачено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до ч. 3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Цивільно-правовий договір це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи положення вказаних норм КЗпП України та ЦК України основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від цивільно-правових, є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором метою є отримання певного матеріального результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує та виконує свою роботу.

Укладені угоди не містять обов`язку виконавців бути присутнім на роботі у нього у визначені робочі години, дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії № СМУ1331/1109/АВ/Пт від 15.06.2021 встановлено, що директор ТОВ «Об`єднане господарство залізничного транспорту» ОСОБА_1 фактично допустив до роботи без укладення трудових відносин ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проте вказані обставини не знайшли підтвердження підчас судового розгляду та повністю спростовуються матеріалами справи, а саме копіями цивільно-правових угод на виконання робіт №1 від 20.12.2020 з ОСОБА_2 та актів приймання виконаних робіт до договору №1 від 31.01.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, 30.04.2021 та 31.05.2021; договору №2 від 25.01.2021 з ОСОБА_3 та актів приймання виконаних робіт до договору №1 від 29.01.2021, 26.02.2021, 31.03.2021, 30.04.2021 та 31.05.2021; договору №3 від 30.04.2021 з ОСОБА_4 та актів приймання виконаних робіт до договору №3 від 30.04.2021, 31.05.2021

Так, зазначеними договорами про виконання робіт передбачено виконання конкретної роботи (п.1), визначено конкретний строк виконання робіт (п.4), визначено порядок здачі/приймання виконаних робіт (п.2.), передбачено умову оплати виконання робіт після їх виконання (п.2) та відповідальність сторін за неналежне виконання покладених на них обов`язків ( п.3)

Укладені угоди не містять обов`язку виконавців бути присутнім на роботі у визначені робочі години, дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу.

Окрім того суд зазначає, що з акту інспекційного відвідування № СМУ1331/1109/АВ, що наданий до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, вбачається, що суб`єкт, що перевірявся, надав заперечення,про що зазначено у протоколі, з приводу обставин та фактів, викладених у акті та приписі про усунення виявлених порушень законодавства про працю № СМУ1331/1109/АВ/П від 30.06.2021.

Тим не менш, у цей же день інспектором контролюючого органу було складено протокол про адміністративне правопорушення з викладенням фабули інкримінованого правопорушення у відповідності до акту перевірки, та без урахування зауважень, що надавалися суб`єктом господарювання, тобто без урахування усіх обставин справи.

Акт перевірки є лише документом, що фіксує певні обставини та факти так, як їх бачить працівник контролюючого органу, який проводить перевірку; фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства, та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Акт перевірки не є юридичною формою рішення контролюючого органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для суб`єкта господарювання.

Оскільки керівник суб`єкта господарювання, відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, заперечував, викладене у акті перевірки та у протоколі про адміністративне правопорушення, а відповідний уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення орган будь-яких інших належних, достатніх та переконливих доказів на підтвердження складу та події адміністративного правопорушення не надав, суд не вбачає законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що взаємовідносини між ТОВ «Об`єднане господарство залізничного транспорту» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали цивільно-правовий характер, а відповідно до чинного законодавства виконання робіт, надання послуг громадянином може здійснюватися як на підставі трудового договору, так і на інших юридичних підставах, зокрема, на підставі цивільно-правового договору, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, а тому приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 221, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Т. О. Комплєктова