328/2205/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 вересня 2021 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Новікова Наталія Валеріївна, розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и л а:

В протоколі про адміністративне правопорушення ВАБ №593771 від 31.07.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 31.07.2021 о 14-00 год. в АДРЕСА_2 здійснив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 (виражався грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою), тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав пояснив, що не вчиняв відносно ОСОБА_2 насильства, він не виражався на її адресу грубою нецензурною лайкою та не погрожував фізичною розправою. Так, 28.07.2021 йому на вайбер надійшло повідомлення від ОСОБА_2 з проханням вислати їй 500 грн. для проходження у м. Запоріжжя освідування, так як вона побилася зі своїм батьком. Він надіслав на її картку вказані кошти. Коли ОСОБА_3 приїхала до м. Запоріжжя, вона залишила їх спільного сина у нього, за його місцем мешкання та була відсутня 2 години. Після того, як вона повернулась, вони всі разом поїхали до м. Молочанськ. Будинок, в якому проживає ОСОБА_4 є найманим житлом, яке він оплачує, крім того, він сплачує ОСОБА_3 кошти на утримання сина. 29.07.2021 дитина захворіла і наступного дня ОСОБА_2 повезла сина до лікаря в м. Токмак. Він залишився у будинку та впорався по господарству (замінив кран та полагодив шафи). Коли ОСОБА_4 повернулась із дитиною, вона наказала дитину за те, що той погано себе вів у маршрутці, відібравши в нього планшет. Однак ввечері вона сама стала дивитись планшет, на що він зробив зауваження і в них відбулась сварка. 31.07.2021 ОСОБА_3 була до 13-00 на роботі в м. Токмак, а коли повернулась стала виганяти його з будинку. Оскільки не було маршруток до Запоріжжя, він сказав, що поїде 01.08 вранці, однак остання викликала поліцію. Коли приїхала поліція на нього склали протокол.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що дійсно 28.07.2021 вона на вайбер надіслала ОСОБА_5 повідомлення з проханням вислати їй гроші для поїздку в м. Запоріжжя. Із Запоріжжя до м. Молочанськ вона повернулась з ОСОБА_6 та їх спільним сином, оскільки останній сказав, що хоче побути з дитиною. Коли ОСОБА_7 приїхав він став казати, що в неї все не так складено, брудно. Зазначила, що вона винаймає житло, за яке в липні-серпні сплачував ОСОБА_7 30.07.2021 в них відбулася обопільна сварка, оскільки вона відібрала у сина планшет, однак сама дивилась на ньому передачу, на що ОСОБА_7 зробив їй зауваження. 31.07.2021 вона, перебуваючи в м. Токмак заходила до відділення поліції та цікавилась, чи може вона викликати поліцію на наймане житло, оскільки її співмешканець не хоче виїжджати, на що їй відповіли, що може. Коли вона повернулась в Молочанськ, знову сказала ОСОБА_5 щоб той уїхав, він відмовився і вона викликала поліцію.

До протоколу надані наступні докази:

-рапорт, зареєстрований в ЖЄО № 4692 від 31.07.2021, відповідно до якого надійшло повідомлення зі служби 102 від заявника ОСОБА_2 про те, що 31.07.2021 о 14-33 год. за адресою АДРЕСА_2 співмешканець ОСОБА_1 прийшов до заявниці та не хоче йти з будинку. Заява зареєстрована як домашнє насильство;

-Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.07.2021, відповідно до якого о 15-00 год. в . Молочанськ ОСОБА_2 просила притягнути до відповідальності свого колишнього співмешканця ОСОБА_1 , Який висловлювався на їх адресу грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

-повідомлення Т.в.о. заступника начальника ВП на адресу Т.в.о. начальника ВП про відсутність підстав для внесення інформації до ЄРДР, та направлення матеріалів, зареєстрованих в ЖЄО № 4692 від 31.07.2021 для подальшого їх розгляду згідно Закону України «Про звернення громадян».

Зазначені вище рапорт, протокол та повідомлення не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, а свідчать лише про факт звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів та прийняте ними рішення за даним зверненням.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_7 не погрожував їй фізичною розправою, а сварка була обопільною.

Крім того, відповідальність за ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства. що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) одні ю сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, підлягає обов`язковому з`ясуванню характер вчиненого насильства та його наслідки у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, є обов`язковою складовою об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення. Лише за наявності цих даних можливо зробити висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді здійснення насильства у сім`ї.

Між тим, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що обставини завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої під час складання протоколу працівниками поліції не з`ясовувались, у протоколі про адміністративне правопорушення ці наслідки взагалі зазначені не були. Наведене вказує на те, що у ході провадження у цій справі особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення фактично не було встановлено події адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а ОСОБА_1 фактично не було висунуте обвинувачення у вчиненні цього адміністративного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку Європейського суду з прав людини, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Проаналізувавши показання ОСОБА_1 та пояснення потерпілої ОСОБА_2 , наявні у справі докази у їх сукупності, розглядаючи справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що переконливих доказів того, що ОСОБА_1 вчинив умисні діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 матеріали адміністративної справи не містять, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 245, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: