Дата документу 13.08.2021
Справа № 334/4276/21
Провадження № 3/334/1750/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Гнатюк О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбаченого ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Працівником поліції складений протокол серії ААБ№ 270550 від 9.06.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КпАП України,

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 9 червня 2021 року о 23 годині 33 хвилин ОСОБА_1 на перехресті вул. Ленська та вул. Санаторна в м. Запоріжжя керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», д.н.з НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу , завчасно подану за допомогою увімкненого проблискового маячка червоного кольору не зупинився, чим поруши п.2.4 ПДР України.

ОСОБА_1 на виклик суду з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Пояснив, що у зазначений день він був зупинений працівниками поліції через нібито порушення ПДР. Відносно складено два протоколи про адміністративне правопорушення. Вказав, що на його транспортному засобі не було встановлено сітки, що ускладнює ідентифікацію номера.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Суддя, вивчивши зміст протоколу та доданих до нього матеріалів, вважає, що провадження у цій справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КпАП України підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України із таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 122-2 КпАП України має дві частини, проте протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 270550 від 9.06.2021 року не містить посилання на конкретну частину вказаної статті.

Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП. Так, протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування (ст.251 КУпАП), у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Таким чином складений протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому не зазначено конкретну частину ст. 122-2 КпАП України, що у свою чергу унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, в зв`язку із чим провадження в справі підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного та, керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 255, 256, 257 та ст. 122-2 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КпАП України закрити з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя: О.М. Гнатюк