Справа № 428/6105/21
Провадження № 33/810/195/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Василович Г.Ю. за участю ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисників Осьмак Я.В. та Брошка І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку Луганської області у режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника Осьмак Я.В. на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 вересня 2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як зазначено в постанові, 26.06.2021 року о 03 годині 27 хвилин в м. Сєвєродонецьку по вул. Маяковського, буд. 15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Drager Alcotest 7510, ARLM-0339 та у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник Осьмак Я.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 вересня 2021 року та закрити провадження у справі.

Вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки знаходився на задньому сидінні автомобіля та спав. Ці обставини також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , яка повідомила, що вона керувала транспортним засобом, та злякавшись поліцейських через відсутність посвідчення водія автоматично перелізла на пасажирське сидіння, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, і якому не була дана оцінка судом. В матеріалах справи відсутні належні докази керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 не згоден, що на відеозаписі зафіксовані з правої сторони автомобіля «TOYOTA CAMRY» ноги зі взуттям на підборах. На наданому поліцейським відеозапису. здійсненному у темну пору доби, зі значної відстані, без застосування спеціальних пізнань неможливо встановити чи ідентифікувати об`єкт, на який поліцейський вказує як на ноги з взуттям на підборах. Судом було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення технічної експертизи відеозапису.

Працівниками поліції були порушені вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки ОСОБА_1 не було надано примірник протоколу про адміністративне правопорушення, копію направлення на проведення медичного огляду та акт такого огляду. З відеозапису не вбачається факту відмови ОСОБА_1 від підпису акту огляду.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, за допомогою якого технічного засобу проводився відеозапис, тому він є недопустимим доказом.

Таким чином захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. та він був безпідставно притягнений до відповідальності судом першої інстанції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисників Осьмак Я.В. та Брошка І.В. в підтримання доводів апеляційної скарги, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перевіривши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, апеляційний суд приходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені вимоги судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає як у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбаченні ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, а якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, повно й всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння з огляду на таке.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у суді доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та відеозаписом.

В суді апеляційної інстанції вказані свідки були допитані у встановленому законом порядку, надали пояснення, що вони тільки підписували документи, але їх не читали.

При огляді письмових пояснень свідків, протоколу про адміністративне правопорушення,де зазначені дані про вказаних свідків, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, де стоять підписи свідків, допитані свідки в апеляційному суді підтвердили наявність своїх підписів, але не погодилися з змістом викладених пояснень, а саме з тим, що вони чули запах алкоголю з порожнині роту, бачили поведінку неадекватну, та порушення мови у водія ОСОБА_1 .

Так, свідок ОСОБА_3 додатково суду апеляційної інстанції пояснив, що він разом з ОСОБА_4 приблизно о 4 год. ранку гуляли з ОСОБА_5 по вулиці та побачили автомобіль Toyota, патрульну поліцію, працівники якої запросили їх бути свідками правопорушення у керуванні транспортним засобом, а саме під час огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу . Водій автомобілю Toyota спочатку відмовлявся від огляду на місці, потім погодився у медичному закладі, а потім постійно запитував для чого потрібно його оглядати. На вигляд він був втомлений. Залучені були поліцейськими приблизно 40 хвилин. Вони стояли та все бачили, як пропонували спочатку водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, він говорив спочатку «ні» два рази, а потім « так» один раз. На його думку, на місці водій відмовився , а у медичному закладі ні. Серед патрульних був один його знайомий. В автомобілю на передньому пасажирському сидінні сиділа жінка, з якою ніхто не спілкувався. Водій знаходився на задньому сидінні. Близько до водія не підходили, свідок рухався, його ніхто не називав прізвище , ім`я та по-батькові. Вони підписали документи та пішли.

Свідок ОСОБА_4 суду апеляційної інстанції надала аналогічні пояснення, що вона гуляла приблизно о 4 год. ранку зі своїм другом ОСОБА_6 та їх запросили бути свідками під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Вони погодилися. Водій не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння у їх присутності на місці. В автомобілі знаходилася дівчина. Поведінка водія, на ії думку, була адекватна. З патрульними поліцейськими вони знаходилися приблизно 1015 хвилин. Водій сидів позаду на пасажирському місці справа, а дівчина спереду, яка не виходила з автомобілю. Про керування не запитували, не з`ясовували, хто керував транспортним засобом. Водій запитував у поліцейських навіщо його оглядати на стан алкогольного сп`яніння, заперечував. Вони підписали документи та пішли, у їх присутності водієві документи не вручали.

Суд першої інстанції правильно встановив, що з змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 306287 від 26.06.2021 року, вбачається, що він був складений відповідно до вимог діючого законодавства, в ньому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, зафіксовано факт його відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у присутності двох свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що засвідчують їх підписи у протоколі. ОСОБА_1 від свого підпису відмовився.

Крім того у протоколі зазначено, що до нього долучені пояснення свідків, акт огляду, направлення, рапорт відео з нагрудних камер DSJX300005_BB0005, DSJX300063_BB0063, відео з відеореєстратора Yi Car Cam.

Твердження ОСОБА_1 та його захисників Осьмак Я.В. та Брошка І.В. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Суд першої інстанції дослідивши відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, надав відповідну та належну оцінку вказаним доводам, а саме те, що за кермом автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 знаходилася ОСОБА_2 , вірно зазначивши, що оцінює ці доводи критично.

Під час апеляційного розгляду, апеляційним судом було досліджено диск 1 DVD-R LGH 18 30287 та встановлено, що під час руху транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , з вікна пасажирського сидіння видно ноги взуті на підборах (диск 1 ДПР18 306287, відеозапис 4123, час 03:27:30).

Далі з відеозапису слідує, що після зупинки автомобіля, з нього ніхто не виходив, запис при цьому непереривний, після того як працівники поліції почали світити ліхтарем у вікна автомобіля, через деякий час відчиняється вікно дверцят автомобіля та на задньому пасажирському сидінні з права знаходиться ОСОБА_1 , а на передньому пасажирському сидінні перебуває жінка.

З дослідженого у судовому засіданні зазначеного відеозапису апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що під час руху транспортного засобу ОСОБА_2 перебувала на передньому пасажирському сидінні, що виключає можливість керування останньою транспортним засобом. При цьому, враховуючи відсутність інших осіб у транспортному засобі, суд дійшов до єдиного очевидного для сторонніх осіб висновку, що 26.06.2021 року о 03 годині 27 хвилин транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , керував саме ОСОБА_1 , з чим погоджується і апеляційний суд.

Таким чином апеляційний суд не вбачає підстав вважати відеозапис з нагрудних камер недопустимим доказом, оскільки він не викликає сумнівів щодо його достовірності та не містить можливих ознак фальсифікації та фабрикації.

За таких умов, доводи апеляційної скарги апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем є надуманими, оскільки вони спростовуються вищевказаним відеозаписом.

Окрім того, в апеляційному суді ОСОБА_1 не заперечував проти того, що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а тому показання свідків щодо того, що вони не чули запахи алкоголю та не бачили неадекватну поведінку його, не мають значення, оскільки ОСОБА_1 сприймався ними як водій транспортного засобу, якого зупинили патрульні поліцейські та пропонували його пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у їх присутності, про те, що інша особа керувала транспортним засобом та цей факт з`ясовувався у їх присутності, свідки не пояснили, а тому ОСОБА_1 та його захисники не довели суду факт того, що саме ОСОБА_2 керувала транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції також критично оцінює доводи сторони захисту та покази свідка ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а перебував на пасажирському сидінні, а за кермом транспортного засобу перебувала ОСОБА_7 виходячи з наступного.

В суд апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 не з`явилася, надала письмові пояснення,де зазначила,що вона підтримує раніше надані нею у суді пояснення.

Виходячи з цього, суд апеляційної інстанції вважає,що суд першої інстанції після ретельного дослідження наданих відеозаписів з нагрудної камери DSJX300005_BB0005 та DSJX300063_BB0063, вірно зазначив, що під час руху транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , з вікна пасажирського сидіння видно ноги у взуті на підборах ( камера TrueCam, диск 1 ДПР18 306287, відеозапис 1MG_4123, час 03:27:31). При цьому свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що того дня саме вона була взута у підбори, тоді як ОСОБА_1 був взутий у чоловіче взуття без підборів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що саме ОСОБА_2 була взута у підбори.

Окрім того, при перегляді вказаних відеозаписів суд першої інстанції вірно встановив, що коли співробітники поліції підійшли до автомобілю та почали світити ліхтариками через переднє ліве вікно водія, видно, як водій перелазить з водійського сидіння на заднє пасажирське сидіння, (нагрудна камера DSJX300063J3B0063, диск 2 ДПР18 306287, відеозапис , час 03:21:56- 03:27:12.). При цьому, після зупинки автомобіль зачинений, з автомобілю ніхто не виходить, розриву у часі між зупинкою автомобілю та моментом, коли до автомобілю працівники поліції немає (камера TrueCam, диск 1 ДПР18 306287, відеозапис IMG_4123, час 03:27:35-03:27:47).

Також, при перегляді зазначених відеозаписів (нагрудна камера DSJX300005_BB0005, диск 1 ДПР18 306287, відеозапис час 03:42:00 та час 03:46:58 та відеозапис , час 03:33:27 та час 03:35:40) видно, як ОСОБА_1 перебуває на задньому пасажирському сидінні з лівого боку авто, на передньому пасажирському сидінні з правого боку видно силует жінки.

Таким чином, для суду апеляційної інстанції очевидно, що суд першої інстанції вірно встановив, що під час руху транспортного засобу ОСОБА_2 перебувала на передньому пасажирському сидінні, що виключає можливість керування останньою транспортним засобом.

При цьому, враховуючи відсутність інших осіб у транспортному засобі, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що 26.06.2021 року о 03 годині 27 хвилин транспортним засобом Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , керував саме ОСОБА_1 .

В апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що він підтримує свої пояснення,які викладені у постанові суду першої інстанції, де він свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що 26.06.2021 року приблизно о 03 годині ЗО хвилин він знаходився на пасажирському сидіння транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був зупинений працівниками поліції. Проте, незважаючи на те, що за кермом вищевказаного транспортного засобу перебувала ОСОБА_2 , працівники поліції почали казати, що саме він перебував за кермом транспортного засобу та запропонували йому пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, проте він відмовився від проходження огляду, оскільки не керував транспортним засобом. Просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, він пояснив, що 26.06.2021 року він відпочивав у ресторані « Шалє» разом зі своєю знайомої ОСОБА_2 , куди вони приїхали на автомобілі Toyota Camry, він вживав спиртні напої, а ОСОБА_2 не вживала. Як тільки вони від`їхали від ресторану, їх зупинили патрульні поліцейські. Він не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці. Матеріали про адміністративне правопорушення щодо нього складалися 45 хвилин. ОСОБА_2 не опитували, викликали свідків.

У своїх письмових поясненнях, наданих суду першої інстанції 21.07.2021 року, ОСОБА_1 стверджував , що він категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ,тому що не керував транспортним засобом, та вважав, що вимоги поліцейських незаконні та вирішив їх не виконувати.(а.с.29)

Як вбачається з змісту постанови суду першої інстанції, суд надав оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, та дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції при цьому перевірив доводи адвоката , викладені у клопотанні про закриття справи про адміністративне правопорушення. Вказані доводи були наведені також адвокатом в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно встановив відсутність порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці, а оскільки останній відмовився від проходження такого огляду, ОСОБА_1 , було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, що відповідає вимогам п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів).

У даному випадку посилання на відеозапис, а не тільки на письмові пояснення свідків, відповідає вимогам ч.2 ст.266 КУпАП, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Окрім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.І ст.130 КУпАП, настали в момент його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу у присутності двох свідків або у спеціальному медичному закладі.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що поліцейським було виконано вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі ,затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1359 п. 1 розділу 9, та відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо неотримання ОСОБА_1 копії протоколу, направлення на огляд водія, акту огляду, не спростовують вину останнього та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а свідчать скоріше про його неадекватну поведінку на місці зупинки транспортного засобу, оскільки на всіх документах зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису.

Апеляційний суд не вбачає таких порушень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», які б могли стати безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 , які ґрунтуються на переконанні суду та принципу неупередженості та об`єктивності, відповідають вимогам ст. ст. 245,251,252, 280 КУпАП, та є правильними та обґрунтованими, оскільки суд надав належну об`єктивну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не встановив законних підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, оскільки надані докази у сукупності є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у суді, а тому можуть бути покладенні в основу судового рішення, як докази вини. Підстави для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу захисника Осьмак Я.В. необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Осьмак Я.В. - залишити без задоволення.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду Є.В. Тополюк