Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2571/21 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., за участю секретаря Білоус Т.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Тимошенка С.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

встановив:

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідно до постанови, 20 вересня 2021 року близько 11 год. 45 хв. ОСОБА_1 на 10 км. автомобільної дороги «Горинь - Березине» керував автомобілем марки «ВАЗ-2104», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі у встановленому законом порядку правопорушник відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху.

На постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, 20.09.2021 року він керував транспортним засобом «ВАЗ-2104» та був зупинений працівником поліції, який тиснув на нього та безпричинно вимагав пройти огляд на стан сп`яніння. Вказує, що він просив дочекатись адвоката при складенні адміністративних матеріалів, але його клопотання було проігнороване, чим грубо порушено його право на захист.

Зазначає, що проходити огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння не відмовлявся. Вказує на неналежність та недопустимість такого доказу, як відеозапис з бодікамери працівника поліції, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про нього будь яких відомостей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника Тимошенка С.В. та на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія від 20.09.2021 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.09.2021 року; відеозаписами події від 20.09.2021 року.

З відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що звернення поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було доволі чітким і зрозумілим для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була категоричною і такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Також поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що йому заборонено продовжувати керувати транспортним засобом, запропоновано знайти тверезого водія, з чим ОСОБА_1 погодився. При цьому, під час спілкування поліцейського із ОСОБА_1 , поліцейським неодноразово повідомлялось про права ОСОБА_1 щодо вчинення чи невчинення певних дій під час складання протоколу.

Доводи апеляційної скарги про те що, працівником поліції проігноровано клопотання ОСОБА_1 про надання правової допомоги і порушено його право на захист апеляційний суд вважає необґрунтованими.

На думку апеляційного суду особа дійсно має право на правову допомогу при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, в тому числі і під час вимоги поліцейського пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, таке право не є абсолютним, воно в певній мірі може обмежуватись виходячи з інших вимог закону, які передбачають порядок проходження огляду, а зокрема чітко визначають часові критерії для такого огляду.

Згідно до вимог ч.4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Частиною 5 визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 9 інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 р. №1452/735 та зареєстрованою у МЮУ 11.11.2015 р. за № 1413/27858, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно відеозаписів ОСОБА_1 заявив, що він буде консультуватися з адвокатом, після чого отримував консультації в телефонному режимі, працівники поліції жодних перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з адвокатом не чинили, а в подальшому очікували приїзду адвоката 35 хвилин.

Європейський суд з прав людини зазначав, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 р.)

З цього випливає, що ОСОБА_1 отримавши посвідчення водія, використовуючи автомобіль, який є джерелом підвищеної небезпеки взяв на себе додаткові обов`язки: не керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, пройди на вимогу працівника поліції відповідно до встановленого законодавством порядку огляд на виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння у визначений в Законі відповідний часовий інтервал.

Разом з тим, ОСОБА_1 маючи очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, законні вимоги працівників поліції не виконав та ухилився від проходження огляду.

Вимога ОСОБА_1 про те, що огляд він буде проходити лише коли з`явиться його адвокат, суперечить вимогам ст. 266 КУпАП, враховуючи, що йому надавався достатній час для того щоб скористатися правовою допомогою та має ознаки зловживання своїм правом з метою недотримання працівниками поліції обов`язку забезпечення його доставки до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо неї адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Малинського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук