П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2021 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г., розглянувши матеріали які надійшли від Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №848 від 19.11.2021 року будучи уповноваженою особою закладу ОСОБА_1 19.11.2021 року об 11 год. 15 хв. перебуваючи на робочому місці в Приватному закладі «Приватний заклад позашкільної освіти «ІВІ на Деміївській» за адресою м. Київ, вул. Гвардійська, буд. 18а, порушив обмежувальні протиепідемічні заходи, з метою запобігання поширення гострої респіраторної інфекції COVID-19, а саме: не проводиться температурний скрінінг всім працівникам закладу (проведена трьом з п`яти), у вихователя ОСОБА_2 відсутній документ, що підтверджує вакцинацію від COVID-19, недостатня кількість засобів індивідуального захисту, чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.09.2020 року, та п. 3, 4 постанови Головного державного санітарного лікаря №10 від 06.09.2021 року «Про затвердження протиепідемічних заходів у закладах освіти на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідальність за що передбачена ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Грабовський О.О. просив закрити провадження про притягнення до адмінстративної відповідальності ОСОБА_1 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, зазначивши що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за порушення постанови Головного державного санітарного лікаря №10 від 06.09.2021 року, він уповноважений бути представником ПЗПО «ІВІ на Деміївській» за довіреністю від 28.11.2021 року, та керівник ПЗПО «ІВІ на Деміївській» не покладав на ОСОБА_1 адміністративно-розпорядчих фунуцій щодо дотримання постанови № 10 Головного державного санітарного лікаря №10 від 06.09.2021 року «Про затвердження протиепідемічних заходів у закладах освіти на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтрима свого захисника.

Вислухавши особу, відносно якої складено адміністративний матеріал та його захисника, д ослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 848 від 19.11.2021 р., лист-опитувальник з дотримання субєктами господарювання (закладами освіти) обмежувальних протиепідемічних заходів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до постанови Головного державного санітарного лікаря №10 від 06.09.2021 року «Про затвердження протиепідемічних заходів у закладах освіти на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідальність за організацію та виконання заходів покладається на засновника (власника) та керівника закладу освіти. Отже, дотриманням протиепідемічних заходів у закладах покладено на суб`єктів господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з роздруківки електронної трудової книжки, ОСОБА_1 працює в Адвокатському об`єднанні «Квадра Право». Зі слів ОСОБА_1 іншої посади за сумісництвом він не займає.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, свідки під час складення протоколу не залучались та суду не надано будь-яких належних доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, або особою, яка пройшла відповідний інструктаж та призначена відповідальною за дотриманням протиепідемічних заходів у закладі.

Так, відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд враховує, що у своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18.01.78 р., "Коробов проти України" від 21.10.2011 р. ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 p., заява N 16347/02, "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", заява N 36673/04, "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 p.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених у судовому засіданні обставин суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3КУпАП та наявність підстав для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.44-3, п.1 ст.247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.Г. Плахотнюк