КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/5054/2021 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді Ігнатченко Н.В.,

при секретарі судового засідання Войтенко О.В.,

за участі адвоката потерпілого Сидоренко І.О.,

потерпілого ОСОБА_1 ,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 569192 від 20.09.2021 року, ОСОБА_2 20.09.2021рокуо 8 год. 40 хв. вчинила порушення ТЗП, який було винесено 19.09.2021рокустосовно заборони спілкуватись в будь-який спосіб з колишнім чоловіком, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 1 листопада 2021 року (на конверті дата поштового відправлення - 23.10.2021 року) ОСОБА_2 звернулась із заявою про поновлення процесуального строку на оскарження даної постанови, мотивуючи її тим, що повний текст постанови отримала в суді лише 13.10.2021 року, та разом із цією заявою подала апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначила, що при ухваленні постанови судом першої інстанції було порушено ряд норм матеріального та процесуального права, вважає постанову незаконною, просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою визнати її потерпілою; також просила витребувати адміністративний матеріал щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; визнати неправомірними дії ДОП Святошинського УП ГУНП в м. Києві лейтенанта поліції Ярослава Чигова щодо складання термінового заборонного припису серії АА 119036 від 19.09.2021 року та скасувати терміновий заборонний припис серії АА 119036 від 19.09.2021 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 викладає події після подружнього життя з ОСОБА_1 , шлюб з яким розірвано у 2011 році, пояснює що подружжя проживають окремо в двох ізольованих квартирах за однією адресою, з окремими входами не пов`язаними між собою. ОСОБА_2 фізично не має можливості проникати до квартири ОСОБА_1 за відсутності в неї ключів від дверей його квартири.

Фактично оскаржує видачу термінового заборонного припису стосовно неї та вказує, що подія на підставі якої був складений ТЗП відсутня і складу адміністративного правопорушення не існувало.

Також апелянт оскаржує дії лейтенанта поліції Ярослава Чигова щодо складання термінового заборонного припису серії АА 119036 від 19.09.2021 року.

Вказує на постійні неправомірні дії щодо неї з боку ОСОБА_1 , який постійно переслідує її, риється в її особистих речах, комп`ютері, маючи ключі від її з дітьми квартири, заходить до них в квартиру коли захоче. На сьогоднішній день погіршились показники здоров`я доньки ОСОБА_3 . Відносно ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження.

Представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Сидоренко І.О. подав заперечення на вказану апеляційну скаргу, просив відмовити в її задоволенні, вважає, що мотиви та підстави зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, а оскаржувана постанова ухвалена відповідно до вимог чинного законодавства України, в межах наданих суду повноважень, судом в повній мірі з`ясовано обставини по справі та надано їм належну оцінку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а заява про поновлення строку на апеляційне оскарження є такою, що підлягає до задоволення з огляду на наступне.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, викладені в заяві до апеляційної скарги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають до з`ясування питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з нормами КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалив постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАПє обґрунтованими, що підтверджується дослідженими доказами та ґрунтується на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів справи і протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 569192 від 20.09.2021 року, ОСОБА_2 20.09.2021 року о 8 год. 40 хв. вчинила порушення ТЗП, який було винесено 19.09.2021 року стосовно заборони спілкуватись в будь-який спосіб з колишнім чоловіком, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У відповідності до копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 119036 від 19.09.2021 року, цей припис винесений ОСОБА_2 строком на 1 добу з 20 год. 00 хв. 19.09.2021 року до 20 год. 00 хв. 20.09.2021 року -заборонено спілкуватись в будь-який спосіб з колишнім чоловіком ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VIII терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Згідно із п. 3 ч. 2 даної статті терміновий заборонний припис може містити такий захід як заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Вказаний захід відповідно до п.5 ч.2 даної статті виноситься строком до 10 діб.

За невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, санкція даної статті передбачає, зокрема, накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, вказані положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII визначають відповідний обов`язок громадянина в разі винесення відносно нього термінового заборонного припису.

Згідно даних адміністративного матеріалу такий же теміновий заборонний припис було встановлено і відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (а.с. 20).

При встановлені обставин правопорушення, суд має встановити як мали діяти особи дотримуючись вимог ТЗП, а також, чи допустила особа, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, порушення ТЗП, які зазначені в протоколі і чи призвели вказані порушення до порушення ТЗП.

ОСОБА_2 в своїх пояснення заперечує вину в спілкуванні з ОСОБА_1 в години заборони та пояснює письмово, що 20.09.2021 року о 8 год. 30 хв. її колишній чоловік зайшов в квартиру, в якій вона проживає з дітьми та почав провокувати її на спілкування, відчиняючи її холодильник, мікрохвильовку, пересуваючись по квартирі знімав її на відеокамеру телефону, після чого вона вказала йому на двері та згідно письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.6) почала виштовхувати його з квартири.

ОСОБА_1 заперечує, що його дії в цей час були провокаційними, пересуваючись по квартирі, він знімає все на відеокамеру з метою захисту щодо відсутності його вини в обвинуваченнях ОСОБА_2 щодо неї, перебував на кухні квартири, де користувався кухонним приладдям та прямував до ванної кімнати.

Згідно термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 119036 від 19.09.2021 року, 1 (одну) добу з 20 год. 00 хв. 19.09.2021 року до 20 год. 00 хв. 20.09.2021 року ОСОБА_2 було заборонено спілкуватись в будь-який спосіб з колишнім чоловіком ОСОБА_1 .

Здійснюючи будь-які дії в спілкуванні з ОСОБА_4 у вищевказаний період часу ОСОБА_2 порушила вказаний терміновий заборонний припис серії АА №119036 від 19.09.2021 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив наявність у діях ОСОБА_2 порушення вимог ТЗП.

Згідно вимогами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП заневиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений передбачена адміністративна відповідальність у вигляді накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не наведено будь-яких доводів саме на спростування висновків суду про наявність в її діях ознак порушення вимог ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З викладеного в апеляційній скарзі, наданих сторонами додаткових письмових пояснень, а також долучених сторонами численних звернень в судові інстанції і правоохоронні органи, лише вбачається підтвердження наявності напружених стосунків і конфліктних ситуацій між колишнім подружжям ОСОБА_1 , які мали місце як до зазначеного звернення в поліцію, так і тривають на даний час, але, наведені обставини не спростувують висновків суду про наявність в її діях ознак порушення вимог ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Щодо клопотання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про витребування адміністративного матеріалу щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, то апеляційний суд вважає його безпідставним, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 569192 від 20.09.2021 року складено саме відносно ОСОБА_2 , матеріали протоколу містять пояснення учасників події 20.09.2021 року, а в даному апеляційному провадженні розглядається апеляційна скарга ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апелянт ОСОБА_2 також просила визнати неправомірними дії ДОП Святошинського УП ГУНП в м. Києві лейтенанта поліції Ярослава Чигова щодо складання термінового заборонного припису серії АА 119036 від 19.09.2021 року та скасувати вказаний терміновий заборонний припис.

Частиною 2статті 19 Конституції України задекларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Законом України від 07.12.2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Стаття 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відносить до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству зокрема 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії. Уповноважені підрозділи органів Національної поліції України здійснюють повноваження у сфері запобігання та протидії домашньому насильству з урахуванням міжнародних стандартів реагування правоохоронних органів на випадки домашнього насильства та оцінки ризиків.

Відповідно до п. 9 ст. 25 цього Закону № 2229-VIII особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України.

При винесенні ТЗП працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Уповноважені підрозділи органів Національної поліції наділені владними управлінськими функціями щодо розгляду поданих згідно із Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заяв, та вжиття відповідних заходів, а тому оскарження їх дій та прийнятих ними рішень носить публічно-правовий характер та має розглядатись адміністративним судом в порядку визначеному КАС України.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому підстав для зміни чи скасування цієї постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення.

Суддя

Київського апеляційного суду Н.В.Ігнатченко