П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2021 м. Бар Вінницької області

Суддя Барського районного суду Вінницької області Салдан Ю. О., розглянувши за участі: секретаря судового засідання Гаврищук К.М., особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Жунку Д. С., інспектора Заволовича О.П.,

справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

У С Т А Н О В И Л А :

24.06.2021 о 23.25 год. в м. Бар по вул. Г. Вояків, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «М-21406», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, яка не відповідає обстановці). Від огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, які визначені статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що після зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив, що чує від нього запах алкоголю і сказав, що потрібно їхати в лікарню на огляд, однак в лікарню ОСОБА_1 їхати відмовився, оскільки поліцейські поводили себе неадекватно. Зазначив також, що у той день алкоголю не вживав.

У судовому засіданні 20.09.2021, після дослідження доданих до протоколу матеріалів відеозапису, ОСОБА_1 підтвердив, що спілкувався з поліцейським період часу тривалістю до двох годин. Підтвердив також, що відмовився поїхати на огляд у лікарню.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, врахувавши надані ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснення щодо викладених у протоколі обставин, суд дійшов висновку, що його вина доведена належними і допустимими доказами, які у сукупності і взаємозв`язку є достатніми для висновку про винуватість особи, виходячи з таких мотивів.

За змістом статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Частиною першою цієї ж статті встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, серед іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту статті 251 КУпАП вбачається, що цією нормою розрізняються два види процесуальних джерел доказів: 1) показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису; 2) показання засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У судовому засіданні особа, яка склала протокол - інспектор СРПП ВП № 1 Жмеринського РВП Заволович О. П., в підтримання висунутого ним обвинувачення пояснив, що стаття 266 КУпАП дозволяє поліцейському здійснювати відеофіксацію порушення без залучення свідків. Зазначив також, що на підставі статі 251 КУпАП здійснений ним відеозапис на мобільний телефон є належним і допустимим доказом, оскільки зафіксувати порушення на нагрудний відеореєстратор було неможливо через його технічні несправності.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується такими доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного інспектором СРПП ВП № 1 Жмеринського РВП Заволовичем О. П., з якого встановлено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за таке правопорушення. У протоколі вказані ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , а саме нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, яка не відповідає обстановці. У протоколі зазначено, що проводилась відеофіксація;

- даними відеозапису на диску, який доданий до протоколу, достовірність якого не заперечував ОСОБА_1 у судовому засіданні, крім того, останній підтвердив, що це саме він на відеозаписі. Даними відеозапису підтверджується, що ОСОБА_1 у відповідь на наполегливу неодноразово висловлену вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння такий огляд пройти відмовився;

- поясненнями ОСОБА_1 у судовому засіданні, в яких він зазначив, що спілкувався з поліцейським період часу до двох годин, і в яких він підтвердив, що відмовився пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 підтвердив, що він спілкувався з поліцейським на місці зупинки тривалий час, однак огляд на стан сп`яніння він не пройшов, це свідчить про цілеспрямовану свідому відмову виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за змістом якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. В акті вказані зазначені у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, яка не відповідає дійсності), крім того, додатково вказано про почервоніння обличчя і нечітку вимову. Наведене не свідчить про невідповідність ознак стану сп`яніння між вказаними у протоколі і в акті, як помилково зазначав захисник;

- даними заповненого бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким ОСОБА_1 зміг би скористатись для проходження огляду у закладі охорони здоров`я, за змістом якого він від такого огляду відмовився.

Суд відхиляє аргументи захисника про те, що доданий до протоколу відеозапис не є належним і допустимим доказом, оскільки за встановлених обставин цієї справи поведінка особи, яка склала протокол в ситуації технічної несправності нагрудного відеореєстратора була спрямована на виконання свого встановленого законом обов`язку щодо збирання доказів, і таке джерело доказів, як показання технічного засобу, що має функції відеозапису, передбачено статтею 251 КУпАП. Суд також враховує, що ОСОБА_1 не заперечував фактичних обставин, що зафіксовані на відеозаписі.

Крім того, суд оцінює як обрану стратегію захисту аргументи ОСОБА_1 про те, що поліцейський не пропонував йому пройти огляд на місці зупинки, а одразу запропонував поїхати в лікарню, оскільки, спілкуючись з поліцейським тривалий час, у медичний заклад він так і не поїхав. Крім того, з дослідженого судом відеозапису не вбачається жодних підстав для висновку, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд саме в закладі охорони здоров`я, а його поведінка, зафіксована на відео, свідчить про ухилення від проходження огляду.

Посилання захисника на необхідність залучення двох свідків для складання протоколу у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, суд відхиляє, оскільки такі доводи не ґрунтуються на нормах статті 266 КУпАП (у редакції Закону України від 16 лютого 2021 року

№ 1231-IX, який набрав чинності 17.03.2021), яка регламентує можливість застосування відеофіксації без залучення свідків.

За даними довідки Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області від 30.06.2021 посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_1 рахується як вилучене.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, а саме його високого ступеню суспільної шкідливості, особи порушника, щодо якого відсутні дані про притягнення раніше до адміністративної відповідальності, його майнового стану, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись частиною 1 статті 130, статями 245, 280, 283-285 КУпАП, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні на користь держави, який підлягає сплаті за такими реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)»: отримувач коштів ГУК у Вінницькій області/м.Бар/22030101; код отримувача ; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0002784; код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, через Барський районний суд Вінницької області, протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя Ю. О. Салдан