Справа № 204/6240/21
Провадження № 3/204/2903/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., за участю прокурора Мазур К.О., особи, відносно якої складено протоколи, розглянувши матеріали справ про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що мешкає у кв. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

16 серпня 2021 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшли дві справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Протоколами автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 16 серпня 2021 року справи передано у моє провадження.

Вказані матеріали стосуються однієї і тієї ж особи, відносно якої складено протоколи за кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на те, що на розгляд суду одночасно надійшло дві справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. ст. 172-6 КУпАП, вважаю за необхідне розгляд даних матеріалів про адміністративні правопорушення об`єднати в одне провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 746 від 11 серпня 2021 року зазначено, що відповідно до інформації на сайті Центральної виборчої комісії, на чергових місцевих виборах, які відбулися 25 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 обрано депутатом Чечелівської районної у місті Дніпрі ради.

Відповідно до вимог п. п. "б" п. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" депутатів місцевих рад віднесено до суб`єктів на яких поширюється дія вказаного закону.

Згідно з вимогами п. п. 3 та 5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року, № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2, пункту 5 частини першої статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Встановлено, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, будучи, згідно з п. п. "б" п. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктом декларування, а також, відповідно до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушення, несвоєчасно та без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2019 рік, а саме - о 19 годині 30 хвилин 15 червня 2020 року, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення № 747 від 11 серпня 2021 року зазначено, що ОСОБА_1 на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», 30 березня 2017 року, 16 березня 2018 року, 29 березня 2019 року подавала щорічні декларації за 2016, 2017 та 2018 роки шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua, тобто даним фактом підтверджено обізнаність ОСОБА_1 з порядком роботи ресурсу та її вміння користуватися ним при заповненні та подачі декларації. Встановлено, що ОСОБА_1 подала декларацію за минулий 2020 рік наступного року після припинення діяльності лише 15 червня 2021 року о 19 годині 31 хвилина, тобто поза межами строку, встановленого для подачі декларації. Таким чином, ОСОБА_1 , наступного року після припинення повноважень депутата Чечелівської районної у місті Дніпрі ради будучи суб`єктом декларування згідно з п. п. "б" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", а також, відповідно до ст. 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом правопорушення, несвоєчасно та без поважних причин наступного року після припинення повноважень подала декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), а саме о 19 годині 31 хвилина 15 червня 2021 року, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала. Пояснила, що в райраді є особа, яка кожного року повідомляла всіх депутатів під підпис про необхідність подання щорічної декларації із зазначенням кінцевої дати декларування, а оскільки про необхідність подання декларації після звільнення її письмово ніхто не повідомляв, вона таку декларацію і не подавала. Разом з тим пояснити, чому щорічну декларацію за 2019 рік нею подано несвоєчасно, не змогла.

Прокурор Мазур К.О. в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Приписами п. п. 1 та 5 розділу 2 формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації «Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Суб`єкти декларування, які не мали можливості до 01 квітня за місцем військової служби подати декларацію за минулий рік у зв`язку з виконанням завдань в інтересах оборони України під час дії особливого періоду, безпосередньою участю у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, направленням до інших держав для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки у складі національних контингентів або національного персоналу, подають таку декларацію за звітний рік протягом 90 календарних днів із дня прибуття до місця проходження військової служби чи дня закінчення проходження військової служби, визначеного частиною другою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з вимогами абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункту 5 частини 1 статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Приписами п. п. 3 та 5 розділу 2 формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації «Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги надані пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що остання достеменно знала (оскільки в 2017-2019 роках подавала щорічну декларацію, відповідно за 2016-2018 роки) та додатково була письмово повідомлена працівником райради про необхідність подання такої декларації за 2019 рік і кінцеві терміни її подання, з урахуванням того, що вказану декларацію ОСОБА_1 подано несвоєчасно - 15 червня 2021 року о 19 годині 30 хвилин, тобто з порушенням строків визначених на її подання чинним законодавством України, а пояснити причини такого пропуску остання не змогла, суд доходить висновку про наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 щодо несвоєчасного подання щорічної декларації за 2019 рік та доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки в райраді є визначена особа, відповідальна за декларування, яка письмово повідомляє субєктів декларування про необхідність подання вказаних декларацій у відповідні строки, якою не було письмово повідомлено ОСОБА_1 про необхідність подання декларації після звільнення, а сама ОСОБА_1 , як зазначає вона в наданих суду поясненнях, про необхідність подання такої декларації не знала, тому своєчасно її не подала, враховуючи те, що декларацію після звільнення ОСОБА_1 подано після того, як їй стало відомо про таку необхідність, зокрема після спілкування з правоохоронними органами з даного питання, суд доходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП, зокрема щодо несвоєчасного подання нею декларації після звільнення.

Зазначені докази є належними, допустимими, чіткими та достатніми, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, що відповідає стандарту доказування «поза розумним сумнівом», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», та можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», про що ЄСПЛ вказав у своєму рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України».

При призначенні адміністративного стягнення, враховую характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь вини правопорушника, обставини, які пом`якшують покарання та які обтяжують покарання, його майновий стан та інші вимоги ст. ст. 33-35 КУпАП.

При накладенні стягнення, керуючись ст. 33 КУпАП, вважаю, що обставини правопорушення і його наслідки вказують на те, що стягнення на правопорушника повинно бути накладене у виді штрафу на користь держави (відповідно до вимог ст. 8 КУпАП у розмірі, встановленому Законом на час вчинення адміністративного правопорушення), яке відповідно до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника, в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33-36, 40-1,172-6, 283-285 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Матеріали адміністративної справи № 204/6240/21 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та адміністративної справи № 204/6241/21 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП об`єднати в одне провадження, присвоївши № 204/6240/21.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь Держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму у 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя А.І. Приваліхіна