Справа № 315/1273/21
Номер провадження № 3/315/486/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Гуляйполе

Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Окладнікова О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм вантажівки у ТОВ «Мехтрансавто» м. Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

-за ст. 124 КУпАП,

ВстановиВ:

16.08.2021 року з Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області до Гуляйпільського районного суду Запорізької області надійшла справа з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №251359 від 05.08.2021 року, складений відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, в якому зазначено, що 05.08.2021 року о 18:00 годині в м. Пологи, по вул. Чкалова, поблизу буд.68 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «DAF FT XF 105.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «KEMPF SKM 343», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався з м. Пологи в напрямку до траси Н-08, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу (шрот соєвий -23940 кг), контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вжив заходів аж до зупинки транспортного засобу, в результаті з`їхав з дорожнього полотна на прави бік в попутному напрямку на ділянці дороги з ремонтними дорогами, позначеною відповідними дорожніми знаками, автомобіль впав на правий бік, причіп також упав на бравий бік, вантаж висипався на землю. В результаті ДТП потерпілих не було, транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 пояснив, що він 05.08.2021 року о 18.00 годині керував автомобілем «DAF FT XF 105.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «KEMPF SKM 343», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався з м. Пологи в напрямку до траси Н-08 за залізним переїздом. З технічних причин необхідно було зупинитися, а так як зупинка дозволена на узбіччі, а не на проїжджій частині, і був відсутній знак 1.15, який би попереджував про небезпечне узбіччя, то він змінив напрямок руху на узбіччя. Однак, згодом виявилося, що перепад між дорожнім покриттям та узбіччям: майже 40 см, внаслідок чого автомобіль з`їхав на поле і перекинувся.

Адвокат Сапунцов В.Д. додав, що перепад в 40 см між дорожнім покриттям та узбіччям був зафіксований поліцейськими після ДТП про що наявний відеозапис, що був долучений до матеріалів справи. Однак, не зрозуміло, чому про це не зазначено ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в схемі місця ДТП. Крім того, факт відсутності дорожнього знаку 1.15, який би попереджав водіїв про небезпечне узбіччя, зафіксований на схемі місця ДТП: зазначена наявність дорожніх знаків 1.14, 1.37, 3.29.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника адвокат Сапунцова В.Д., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності події і складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), тому вона є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.3б, п.12.1 та п.12.3 ПДР України, згідно з якими для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Також Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Виходячи зі схеми місця ДТП, доданої до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №251359 від 05.08.2021 року, на ділянці дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, були встановлені наступні дорожні знаки: попереджувальні 1.14 викидання кам`яних матеріалів, та 1.37 дорожні роботи; заборонний знак 3.29 обмеження максимальної швидкості.

Враховуючи відеозапис, долучений до матеріалів справи захисником адвокатом Сапунцовим В.Д., при вимірюванні працівниками поліції висоти дорожнього покриття на ділянці автодороги, де сталася ДТП, була встановлена різниця у висоті дорожнього покриття та узбіччя, що становила 40 см. За таких обставин на вищевказаній ділянці дороги мав стояти попереджувальний знак 1.15 небезпечне узбіччя. Однак, відповідно до схеми місця ДТП вказаний знак був відсутній, внаслідок чого водій не був попереджений про відсутність узбіччя, як того вимагають ПДР України, і з технічних причин був змушений з`їхати на узбіччя. Однак, враховуючи перепад у висоті дорожнього покриття та узбіччя в 40 см, що зафіксований працівниками поліції і підтверджений відеозаписом, відбулося перекидання автомобіля.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, матеріали даної справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх доказів про вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди при керуванні транспортним засобом, що виключає подію адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП через відсутність в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події та складу правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 7, 124, 245, 247, 256, 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя О.І. Окладнікова