Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., адвоката Марчука Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 23 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого лікарем неврологом у Рівненському обласному центрі медико-соціальної експертизи до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 липня 2021 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд не викликав її у судове засідання та розглянув справу за її відсутності, чим порушив її право на участь у судовому засіданні та можливості довести вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. Стверджує, що останній нецензурно лаявся у приміщенні лікарні, образливо ставився до громадян, чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду та постановити нову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови суду отримана апелянтом 06.10.2021 року. Апеляційна скарга надіслана нею на адресу суду першої та апеляційної інстанції 15.10.2021 року, а тому клопотання ОСОБА_1 про

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/14967/21 Суддя в суді І інстанції Бердій М.А.

Провадження № 33/4815/781/21 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С.

поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження підлягає до задоволення. При цьому, апеляційний суд бере до уваги ту обставину, що місцевий суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 ..

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 173 КУпАП відповідальність настає за вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

При цьому, норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян, та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи, а тому це потребує з`ясування і конкретизації у кожній справі, яка вирішується судом.

Об`єктом даного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Вчинене адміністративне правопорушення може бути лише в громадських місцях.

Громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №171697 вбачається, що 13 липня 2021 року близько 09 год. 00 хв., у АДРЕСА_2 , у приміщенні лікарні, ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся та ображав ОСОБА_1 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

ОСОБА_2 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що свідком правопорушення є ОСОБА_3 .

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 13 липня 2021 року вона з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшла на комісію МСЕК. Зайшовши до кабінету повідомила присутніх, що вона має бажання щоб на комісії була також присутня ОСОБА_1 . У подальшому між головою МСЕК ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу її перебування на комісії, у ході якого останній обзивав нецензурною лайкою ОСОБА_1 ..

Разом з цим, вказані письмові пояснення викликають сумніви щодо їх об`єктивності, оскільки ОСОБА_1 прибула на засідання МСЕК за особистим запрошенням ОСОБА_3 , що ставить під сумнів неупередженість останньої під час надання вказаних пояснень.

При цьому, судом не було встановлено наявність будь-яких інших законних підстав перебування ОСОБА_1 під час медичного огляду ОСОБА_4 .

Інших свідків правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_2 , працівниками поліції встановлено не було.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Такі докази у матеріалах справи відсутні та у ході судового розгляду справи встановлені не були.

Разом з цим, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Вина ОСОБА_2 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ст. 173 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені в протоколі «поза розумним сумнівом» не знайшли свого підтвердження.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294, КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 23 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 23 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.