Номер провадження: 33/813/1646/21
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Гірняк Л.А.

За участю секретаря Ющак А.Ю.

Особа, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

Представник особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - адвокат Доніна Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ПРОЦЕДУРА:

16.09.2021 року СТ ДОП СП Таїровського ВП Київського ВП в м.Одеса капітаном поліції Шартовський О.О. склав протокол про адміністративне правопорушення Серії АПР18 № 652583 в якому зазначив, що 16.09.2020 року, близько 15:15 год., продавець ОСОБА_1 , знаходилась на робочому місці у торговому центрі «Маршал», що розташований за адресою: м. Одеса, пр. Ак. Глушка, 29, перебувала без засобів індивідуального захисту (маски), чим порушила постанову КМУ № 641 від 22.07.2020 року, скоїла адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та до неї застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить:

-поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2021 року

-скасувати постанову та прийняти нову, якою справу щодо визнання його винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. закрити за відсутністю складу такого правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вимоги про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що справа розглянута без її участі, вона ознайомилась з постановою 20.11.2021 року, апеляційна скарга подана її захисником - 25.10.2021 року, Постановою судді Одеського апеляційного суду Журавльова О.Г. повернута 11.11.2021 року в зв`язку із тим, що скарга не містила клопотання про поновлення пропущеного строку. Тому вважає, що процесуальний строк пропущений ним з поважних причин.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Скаржниця посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що районний суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення, як вид покарання, за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Посилається на те, що справа розглянута за її відсутності, про час та місце розгляду справи вона не повідомлялася, чим суд порушив її право на справедливий судовий розгляд.

При цьому зазначає, що вона протокол від 16.09.2020 року не підписувала, а другий екземпляр їй під розписку не вручався.

Зазначає, що диспозиція ст.44-3 КУпАП є банкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами, зокрема до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із знач¬ним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2».

Одночасно посилається на те, що порушення особою правил карантину, які встановлені не у конституційний спосіб, не є підставою адміністративною відповідальності.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що СТ ДОП СП Таїровського ВП Київського ВП в м.Одеса капітаном поліції Шартовський О.О. складено протоколу про адміністративне правопорушення від 16.09.2020 року АПР18 № 652583.

В зазначеному протоколі зазначено, що 16.09.2020 року, близько 15:15 год., продавець ОСОБА_1 , знаходилась на робочому місці у торговому центрі «Маршал», що розташований за адресою: м. Одеса, пр. Ак. Глушка, 29, перебувала без засобів індивідуального захисту (маски), чим порушила постанову КМУ № 641 від 22.07.2020 року, скоїла адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

З довідки ПП Фортуна-Плюс вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться з ними в трудових стосунках з 25.12.2014 року7 та займає посаду продавець продовольчих та непродовольчих товарів. Дохід за період з 01.12.2020 по 30.11.2021 року склав 71 683,40 грн.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙЦНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді, вислухавши ОСОБА_1 , її адвоката Доніну Л.А., обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, постанова скасуванню із закриттям провадження по справі з підстав, передбачених ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП виходячи з наступного.

Із постанови вбачається, що суд першої інстанції в обгрунтування своїх висновків про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП поклав дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати іншіобставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, виконання вимог даної процесуальної норми судом першої інстанції не дотримано.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП. доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено «поза розумним сумнівом».

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд дослідив матеріали справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушенні, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу;

- копію повідомлення про реєстрацію рапорту за № 4969 від 23.03.2021;

- рапорт капітана поліції О. Мартовського;

- письмові поясненнями ОСОБА_1 , з яких вбачається, що вона відмовилась від дачі пояснень. відповідно до ст.. 63 Конституції України;

- фото з місця події.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Практикою ЄСПЛ констатується, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в Демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Диспозиція ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, відповідальність за порушення вимог щодо заборони роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів можуть нести тільки суб`єкти господарювання, оскільки вони здійснюють господарську діяльність.

Відповідальність за роботу закладів, в результаті чого порушуються вказані норми, покладається виключно на суб`єктів господарювання, а не на їх персонал, оскільки останні не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії суб`єкта господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1)господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2)громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Крім того, будь-яких доказів, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та обслуговувала відвідувачів, матеріали справи не містять.

З врахуванням відсутності доказів щодо вини ОСОБА_1 , в порушенні постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.08.2020 року, районний суд помилково визнав її винною в порушенні ст. 44-3 КУпАП та наклав штраф у розмірі 17 000,00 грн, оскільки саме посилання на постанову не становить склад адміністративного правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не тягне за собою визнання його як доказу про порушення ОСОБА_1 права щодо карантину людей.

Зазначені обставини свідчать про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та істотне порушення норм процесуального права та є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а провадження підлягає закриттю з підстав передбачених п.1 ч. 1 ст. 247 України у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 293, 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2021 року скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.А. Гірняк