ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко Олександра Анатоліївна розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , маючи обов`язок зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , відповідно до виконавчого листу №336/3314/18 від 11.07.2018 року, допустив несплату аліментів, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, станом на 31.07.2021 року сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом становить 101 486,16 грн.

У судові засідання 25.10.2021 року та 10.12.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом надіслання судової повістки за місцем проживання. Крім того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності знав про те, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення та про те, що розглядатися він буде саме в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення.

За правилами статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення справи. Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Суд зазначає, що такі дії правопорушника, який систематично в судові засідання не з`являється, свідчать про зловживання своїми правами, свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Приймаючи до уваги положення ст. 38 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, жодних обґрунтованих підстав та поважності відсутності якого суду надано не було.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, яке полягає у несплаті аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

За ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789 від 27.02.91 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, чинне законодавство виходить з безумовного обов`язку батьків надавати утримання дитині, а держава та суд як державний орган має вживати будь-яких передбачених чинним законодавством заходів для забезпечення права дитини на утримання від батьків та з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 183-1 ч. 1 КУпАП передбачено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП підтверджується дослідженими матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ №671807 від 24.09.2021 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та іншими матеріалами справи.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/3314/18, що набрало чинності, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.06.2018 року і до повноліття ОСОБА_2 . На підставі даного рішення судом був виданий виконавчий лист №336/3314/18 від 11.07.2018 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі від 25.08.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 станом на 31.07.2021 року 101 486,16грн.

Виходячи з вище наведеної диспозиції ст. 183-1 ч. 1 КУпАП, законодавець пов`язує початок строку виникнення заборгованості з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання, а настання відповідальності не обумовлене наявністю чи відсутністю поважних причин у платника аліментів для несплати аліментів.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, як батько, безумовно мав надавати утримання дитині незалежно від наявності чи відсутності рішення суду, наявності чи відсутності виконавчого провадження, натомість протягом тривалого часу свої обов`язки з надання матеріальної підтримки дитини взагалі не виконував, аліменти, призначенні рішенням суду за період з листопада 2020 року по липень 2021 року включно жодного разу не сплачував.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та кваліфікує його дії як несплату аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, судом не встановлено.

Накладаючи стягнення, суддя керується правилами ст. ст. 33-35 КУпАП України і, враховуючи обставини скоєння правопорушення, суддя накладає на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб, тобто в розмірі 454,40 грн., як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 27, 33- 35, 183-1, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП адміністративне стягнення - у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) в дохід держави.

Отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106; Призначення платежу: Судовий збір на користь держави.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд.

Суддя О.А. Савеленко