Справа № 344/8470/21
Провадження № 33/4808/622/21
Категорія ч. 1 ст. 44-3 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з матеріалами справи за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2021 року з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 звертається з апеляційною скаргою на це судове рішення з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Мотивує клопотання тим, що строк ним пропущено з поважних причин. В оскаржуваній постанові вказано, що розгляд справи відбувався без його присутності. В матеріалах справи відсутній доказ надіслання йому тексту постанови. Про наявність постанови він дізнався 31 серпня 2021 року зі статті на сайті kurs.if.ua, а про її зміст 03 вересня 2021 року, після отримання його захисником матеріалів справи на ознайомлення. Зауважує, що ним вже подавалась апеляційна скарга по постанову в цій справі, проте, у зв`язку з відсутністю в скарзі обґрунтованого клопотання про поновлення процесуального строку ця апеляційна скарга була повернута.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді враховую наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Оскаржену постанову винесено 17 серпня 2021 року, цей день є початком перебігу десятиденного строку для подання до апеляційного суду скарги на неї, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, що триває до 27 серпня 2021 року включно.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подає, як вбачається зі штампу суду, 20 вересня 2021 року, відповідно апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови судді.

В той час, апелянтзаявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Однак, перевіривши доводи ОСОБА_1 в частині пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, доходжу висновку про відсутність поважних причин пропуску десятиденного строку з дня винесення постанови згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП на подачу апеляційної скарги.

Так, 06 вересня 2021 року ОСОБА_1 звертався з апеляційною скаргою на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2021 року, де просив про поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, посилався на те, що в оскаржуваній постанові вказано, що розгляд справи відбувався без його присутності. В матеріалах справи відсутній доказ надіслання йому тексту постанови. Про наявність постанови він дізнався 31 серпня 2021 року зі статті на сайті kurs.if.ua, а про її зміст 03 вересня 2021 року, після отримання його захисником матеріалів справи на ознайомлення.

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду згідно з постановою від 08 серпня 2021 року перевірив наведені ОСОБА_1 обставини та відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді. Це рішення набрало законної сили негайно після винесення й оскарженню не підлягає.

Таким чином, тим обставинам, які наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке подано з цією апеляційною скаргою від 20 вересня 2021 року, надано оцінку на предмет того, чи є вони поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

Будь-яких інших підтверджених доказами доводів, які б дозволяли дійти обґрунтованого висновку про об`єктивні перешкоди здійснити апеляційне оскарження постанови у встановлений законом строк, ОСОБА_1 не наводить.

За відсутності доказів існування обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість оскаржити постанову у встановлений законом строк особисто чи залучити для цього захисника, не залежали від волевиявлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та виникли протягом строку, який пропущено, не можливо дійти висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Враховую, що необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України, так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

З огляду на наведене, в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді належить відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту - ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло