Провадження №: 3/752/8637/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 вересня 2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства відносно чоловіка ОСОБА_2 при наступних обставинах. Так, 04.07.2021 о 12 год., ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила сварку з чоловіком ОСОБА_2 , в ході якої ображала, кричала, принижувала та погрожувала чоловіку, а також кидала в нього продукти харчування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала. Пояснила суду, у визначений в протоколі день і час між нею і чоловіком виникла сварка. Вказаний конфлікт був спровокований чоловіком навмисно, оскільки на даний час триває судовий процес щодо розірвання шлюбу і порядку участі в утриманні дитини. Жодних протиправних дій відносно чоловіка не вчиняє, натомість чоловік постійно принижує її, погрожує вигнати з квартири тощо, чим завдає шкоди її психічному здоров`ю. Вона неодноразово зверталася до поліції з даного приводу.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Пунктом 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З рапорту оперативного чергового від 04.07.2021 встановлено, що 04.07.2021 о 12 год. 01 хв. заявник ОСОБА_2 повідомив, що буянить дружина ОСОБА_1 , все б`є та ламає.

З письмових пояснень ОСОБА_2 встановлено, що між ним стався конфлікт на тлі розірвання шлюбу і вирішення питань щодо поділу майна після розірвання шлюбу. В ході конфлікту дружина його штовхнула від чого він впав на підлогу. Претензій до дружини не має, вона йому пообіцяла не вчиняти сварки та не розмовляти з ним.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 категорично заперечувала факт вчинення насильницьких дій до чоловіка ОСОБА_2 , внаслідок яких могла би бути завдана шкода його психічному здоров`ю.

Дослідивши матеріали справи, зокрема дані рапорту оперативного чергового Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, протокол про адміністративне правопорушення, копію відповідей Голосіївського УП ГУНП у м. Києві щодо звернень ОСОБА_1 , вислухавши пояснення ОСОБА_1 , яка заперечувала факт вчинення насильства відносно чоловіка, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 протиправних дій відносно ОСОБА_2 , внаслідок яких могла або була завдана шкода психологічному здоров`ю останнього. Між колишнім подружжям наявний спір з приводу розірвання шлюбу і порядку утримання дитини після розірвання шлюбу, що не може бути кваліфіковано як насильницькі дії психологічного характеру.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що здійснення підтримки обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення відповідними органами не здійснюється, а суд не здійснює збирання додаткових доказів, суд приходить до висновку про відсутність як події, так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП у діях ОСОБА_1 , що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251-252, 173-2, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Єсауленко М.В.