Номер провадження: 33/813/1610/21
Номер справи місцевого суду: 504/2732/21
Головуючий у першій інстанції Сафарова А.Ф.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря судового засідання Узун Н.Д., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Гнатюка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Гнатюка В.О. на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.10.2021 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, приватного підприємця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 27.07.2021 року, о 13:20 год., за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Іванове, траса М-14, 29 км, ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі працівника поліції, яка була обґрунтована на підставі ст. 32 Закону «Про національну поліцію». Особі було цілком роз`яснено причину та необхідність пред`явлення нею документів, що посвідчують його особу, неодноразово, на що він відмовився.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Гнатюк В.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду та, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та судовий розгляд проведено неповно.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначив, що судом не було враховано, що:

- ОСОБА_1 не відмовляв інспектору поліції в наданні документів, він пояснював працівникам поліції, що дасть документи після того, як інспектор надасть йому докази про порушення ним правил дорожнього руху;

- працівники поліції в порушення вимог закону не надали ОСОБА_1 докази про порушення ним ПДР, не надали для ознайомлення посвідчення, не надавали висловитися щодо обставин події, демонстрували неповагу та погрожували у здійсненні на нього фізичної сили, після чого ОСОБА_1 відмовився спілкуватися з працівниками поліції;

- в протоколі в порушення вимог ст. 256 КУпАП, не конкретизовано суть правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, так як не вказано якому законному розпорядженню або вимозі ОСОБА_1 злісно не підкорився;

- інспектор Кречуняк В.В. не міг вимагати документи, так як не є службовою особою яка зупинила транспортний засіб, у зв`язку з чим не доведено матеріалами справи об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків;

- інспектором поліції не було конкретизовано на підставі якого пункту та частини ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» була обґрунтована його вимога;

- з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не порушував громадський порядок або громадську безпеку, що свідчить про відсутність в його діях кваліфікуючих ознак правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Дії ОСОБА_1 були спрямовані виключно на бажанні захистити свої права та отримати інформацію на підставі якої його звинувачують;

- поліцейський Калашнікова Т.О. зазначила права ОСОБА_1 лише в машині коли вони направлялися у напрямку відділу поліції;

- місце де був доставлений ОСОБА_1 не відноситься до приміщень з спеціальним статусом відділів, постів або інших приміщень поліції;

- під час складання протоколу усі клопотання ОСОБА_1 про необхідність залучити захисника та ознайомитися з матеріалами справи, були відхиленні;

- в порушення розділу ІІІ п. 2 «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, патрульним не було здійснено відповідної реєстрації у журналі обліку доставлених;

- порушення інспекторами поліції прав ОСОБА_1 тягне за собою порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно правової позиції Верховного суду від 18.02.2020 року у справі №524/9827/16-а;

- в протоколі вказані невірні відомості щодо місця події правопорушення, оскільки Лиманського районну фактично не існує після адміністративно-територіальної реформи. На час інкримінованого правопорушення с. Іванове входить у склад Красносільскої об`єднаної територіальної громади Одеського району Одеської області;

- при складанні протоколу працівники поліції не дотримались вимог «Інструкції з оформленням матеріалів про адміністративні правопорушення», так як у ньому містяться помарки, виправлення та скорочення слів;

ОСОБА_2 того, в апеляційній скарзі зазначено, що суд в порушення вимог ч. 2 ст. 277 КУпАП протягом доби не розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Суд не оглянув усі фідеофайли та не допросив інспектора Кречуняка В.В., на чому полягала сторона захисту.

Суд без з`ясування думки сторони захисту, самовільно вирішив проводити судовий розгляд без фіксації.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення та винність особи в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, безпосередньо дослідив протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №270839 від 27.07.2021 року, протокол про адміністративне затримання ОД №015284 від 27.07.2021 року, відеозапис з місця події та пояснення ОСОБА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, забезпечив своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин інкримінованого правопорушення в точній відповідності з законом, в повному обсязі перевірив докази наявні в матеріалах справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №270839 від 27.07.2021 року вбачається, що 27.07.2021 року, о 13:20 год., за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Іванове, траса М-14, 29 км, ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі працівника поліції, яка була обґрунтована на підставі ст. 32 Закону «Про національну поліцію». Особі було цілком роз`яснено причину та необхідність пред`явлення нею документів, що посвідчують його особу, неодноразово, на що він відмовився.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №270839 від 27.07.2021 року відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що поліцейський УПП Калашнікова Т.О. після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 представилася та назвала причини зупинки, а саме порушення водієм швидкісного режиму руху в населеному пункті, чим самим розпочала відповідно до положень ст. 279 КУпАП розгляд адміністративної справи. Після чого запропонувала водієві ОСОБА_1 надати документи для встановлення його особи, на що ОСОБА_1 відмовився та затребував докази того, що він здійснив порушення, а саме перевищення швидкості руху. В свою чергу ОСОБА_3 роз`яснила, що встановлення його особи є необхідним та повторно попросила надати їй документи, на що ОСОБА_1 емоційно відповів, що він вимагає докази, без них він документи не надасть та повернувся до своєї автівки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Тобто, вимога поліцейського надати документи для встановлення особи водія була законною та у ОСОБА_1 не було підстав для відмови у її виконанні.

Таким чином, ОСОБА_1 після зупинки та роз`яснення йому причин такої зупинки, відмовився у наданні документів, що посвідчують його особу, тобто здійснив злісну непокору законній вимозі працівника поліції.

Диспозицією статті 185 КУпАП, передбачена відповідальність, зокрема, за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

У даному випадку ОСОБА_1 інкриміноване адміністративне правопорушення, що полягало у відмові надати працівникам поліції документи, що посвідчують його особу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що доказами наявними в матеріалами справи доведено об`єктивну та суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в зв`язку з чим посилання в апеляційній скарзі на ці обставини є неспроможними.

Враховуючи встановлене у всій своїй сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення та дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не відмовляв інспектору поліції в наданні документів, спростовується дослідженим апеляційним судом відеозаписом, на якому ОСОБА_1 на законну вимогу працівника поліції відмовляє у наданні документів, що посвідчує його особу.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що дасть документи після того, як інспектор надасть йому докази про порушення ним правил дорожнього руху, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки статтею 279 КУпАП передбачено, що посадова особа надає докази після того, як буде встановлена особа правопорушника.

Крім того, з дослідженого відеозапису вбачається, що інспектором поліції був роз`яснений ОСОБА_1 порядок розгляду справи, передбачений 279 КУпАП, а також було роз`яснено на підставі, якого пункту та частини ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» була обґрунтована його вимога щодо надання документів, що посвідчують його особу.

Посилання в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування судового рішення, на грубу поведінку працівників поліції на місце події, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки з дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції діяли у встановленому законом порядку, з додержанням вимог порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та Інструкції з оформленням матеріалів про адміністративні правопорушення, а також з додержанням прав ОСОБА_1 , якому також надавався час для залучення захисника.

При цьому, сторона захисту під час розгляду у суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду не надала відповідних доказів, які б свідчили, що дії працівників поліції були оскарженні у встановленому законом порядку, що свідчить про згоду сторони захисту з дотриманням працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано суть правопорушення та у ньому не вказано якому законному розпорядженню або вимозі ОСОБА_1 злісно не підкорився є безпідставними, оскільки з дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у ньому зазначені усі обставини, передбачені ст. 256 КУпАП.

Також стороною захисту не зазначено жодної конкретної обставини, з якою пов`язані посилання на недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, під час перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, які б тягнули визнання його недопустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не порушував громадський порядок або громадську безпеку, апеляційний суд не приймає до уваги, так як такі дії ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не інкримінувалися.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги проте, що місце де був доставлений ОСОБА_1 не відноситься до приміщень з спеціальним статусом відділів, постів або інших приміщень поліції, оскільки вони не впливають на факт відмови ОСОБА_1 на місці зупинки надати документи, що посвідчують його особу.

Кім того, неспроможними є посилання в апеляційній скарзі на те, що суд в порушення вимог ч. 2 ст. 277 КУпАП, протягом доби не розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, оскільки справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла до суду тільки 11.08.2021 року.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що приписами ч.ч. 1, 3 ст. 277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Законами України може бути передбачено й інші строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Посилання в апеляційний скарзі на те, що судовий розгляд був проведений без фіксації процесу технічними засобами, є голослівними, так як КУпАП не передбачена обов`язкова фіксація процесу технічними засобами.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти судового розгляду, яка полягала у недопиті свідків, є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції вживав заходи для здійснення виклику у судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , однак зазначені свідки у судове засідання не з`явилися.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту не наполягала на допиті зазначених свідків.

Позиція ОСОБА_1 щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, під час перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, які б тягнули визнання його недопустимим доказом. Апеляційний суд в повному обсязі дослідив докази по справи та перевірив правильність наданої оцінки доказам в постанові суду першої інстанції.

При перевірці доказів та висновків в постанові суду першої інстанції у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які б підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували висновок суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у злісній непокорі законній вимозі працівника поліції, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП.

Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Таким чином апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргуОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Керуючись статтями 7, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Гнатюка В.О., в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.10.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 16.12.2021 року, о 09 годині 00 хвилин, в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов