КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №33/824/4066/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Рубан С.М. розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Магдича Віталія Петровича на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року накладено на ОСОБА_1 за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 221167 ОСОБА_1 25 травня 2021 року о 23 год. 15 хв., керував транспортним засобом - «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , по пр. Броварський, 16-А в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 - Магдич В.П. подав апеляційну скаргу на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року, в якій просить постанову скасувати та закрити адміністративну справу по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь - які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом VolkswagenJetta д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, посилається на те, що яким чином свідки підтвердили обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння - невідомо, адже свідки не бачили і не могли бачити того, чого по суті не відбувалось. За кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 . Також, на відеозаписі ОСОБА_1 не здійснював подихів у обличчя свідків, для фіксування ознак його алкогольного сп`яніння.

Крім того, захисник ОСОБА_1 - Магдич В.П.просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року у справі № 754/10554/21 та прийняти скаргу до розгляду.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку, скаржник посилається на те, що підставою неявки до суду адвоката Магдича В.П. є «людський фактор», тобто хибне зазначення у своєму власному щоденнику дати та часу розгляду справи. Крім того, посилається на те, що представник прибув в судове засідання 30 липня 2021 року, внаслідок чого довідався про те, що засідання у справі уже відбулося днем раніше, тобто 29 липня 2021 року.

Апеляційний суд вважає можливим поновити захиснику ОСОБА_1 - Магдичу В.П. строк на апеляційне оскарження постанови суду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Магдич В.П. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - Магдич В.П., переглянувши в судовому засіданні відео, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд обгрунтовано послався у своїй постанові на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 221167 від 25 травня 2021 року, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25 травня 2021 року, про те, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та на відеозапис з нагрудної відеокамери працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Всім зазначеним доказам суд першої інстанції дав належну оцінку та правильно визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 , на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою прикладу «Драгер» та у лікаря - нарколога.

Захисник ОСОБА_1 - Магдич В.П. в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що його довіритель відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря - нарколога у зв`язку з тим, що він не керував автомобілем.

Із переглянутого в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису чітко вбачається, що відповідаючи на запитання працівників поліції ОСОБА_1 говорив від свого імені « не порушував правил ПДР та дотримувався правил».

ОСОБА_1 в розмові з поліцейськими не каже, що не він керував автомобілем, а його приятель.

Більше того, підтверджує, що випив пляшку безалкогольного пива, тому є тверезим. Пропонує поліцейським вирішити з ним питання без протоколу.

Все це вбачається з відеозапису та спростовує твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що він не керував автомобілем.

Приятель, який нібито керував автомобілем, та на якого посилається скаржник, не підтвердив факт керування автомобілем ні на відео, ні в суді в якості свідка.

Таким чином, апеляційний суд не бере до уваги пояснення захисника ОСОБА_1 - Магдича В.П., про те, що його довіритель не керував транспортним засобом, а розцінює їх як спробу уникнути відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 25 травня 2021 року під час подій, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, не керував вищевказаним транспортним засобом, скаржником суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП та п.п.1, 12 р.2 Інструкції працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, вправі направити особу, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лише у тому випадку, коли є достатні підстави вважати, що вказана особа перебуває у відповідному стані.

Оскільки, водій, який за ознаками встановленими працівниками поліції керував транспортним засобом в стані сп`яніння, відмовився від проходження медичного огляду як на місці зупинки,так і в медичному закладі, працівники поліції мали всі підстави для складання адміністративного протоколу.

Тобто, доводи апеляційної скарги про безпідставність вимог поліції пройти огляд на стан сп`яніння необґрунтовані.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і пройти огляд на місці або проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, а не висувати у відповідь на їх законну вимогу будь-які претензії та зустрічні вимоги. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, з відеозапису і матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт вживання однієї пляшки безалкогольного пива.

Посилання скаржника на те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, є необґрунтовані, оскільки відповідно до вищезазначених норм законодавства, працівники поліції маючи достатні підстави вважати, що особа перебуває в стані сп`яніння, вправі направити вказану особу до медичного закладу для проведення відповідного огляду, за змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, однак ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я.

Доводи про те, що свідки не бачили хто саме керував транспортним засобом, не спростовують доведеності того факту, що в присутності цих двох свідків ОСОБА_1 таки відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря - нарколога.

Викладення пояснень свідків на друкованих бланках не може бути підставою для визнання вказаних пояснень неналежними доказами, так як законодавчо питання форми пояснення свідків не врегульовано, а крім того, фактичні дані, що містяться в поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема з даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 та фактичними даними, зафіксованими на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Суд першої інстанції після повного дослідження всіх доказів в повній мірі обгрунтовано спростував доводи скаржника, що ОСОБА_1 не був за кермом автомобіля.

В матеріалах справи знаходиться розписка ОСОБА_1 , від 26.05.2021 року, в якій він зобов`язується не керувати транспортни засобом Volkswagen Jettaд.н.з. НОМЕР_1 та залишити автомобіль припаркований на вулиці Кіота, 4 куди перепаркує його знайомий(а.с. 4). При цьому, відповідно до норм ст. 266 КУпАП, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Таким чином, перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, що могли стати підставою не виконувати ОСОБА_1 законних вимог поліції про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не вівся безперервно, а є коригованим та скопійованим і склається з двох частин, що свідчить про те, що такий відеозапис ймовірно міг бути змонтованим та викривляє дійсні обставини справи апеляційний суд не приймає до уваги , оскільки відсутність у справі носія, на якому б було зафіксовано безперервне спілкування порушника з поліцейськими з моменту зупинки транспортного засобу і до закінчення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не свідчить про те, що відеозапис не є доказом в силу положень ст.251 КУпАП. Тривалість цього запису є достатньою, щоб дати оцінку дотриманню процедури огляду.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

З урахуванням викладеного вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та захисника Магдича В.П. не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а тому підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, вважаю, що постанова Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року, прийнята щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - Магдичу Віталію Петровичу строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Тимофійчука Юрія Мирославовича - Магдича Віталія Петровича -залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року, якою накладено на ОСОБА_1 за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М.Рубан