Справа № 264/4668/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2021 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Матвєєва Юлія Олександрівна, розглянувши подання начальника Кальміуського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області Кобещанової Ю.Г., про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови суду стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року до суду надійшло подання Кальміуського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови.

У обґрунтування подання зазначено, що розпорядження та копія постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області відносно ОСОБА_1 надійшли до Кальміуського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області для виконання. У ході виконання постанови суду було встановлено, що ОСОБА_1 за вказаною в постанові адресою: АДРЕСА_1 , не проживає. Встановлено, що останній фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 було надано органу пробації пояснення, відповідно до яких останній повідомлений про необхідність відбуття покарання у вигляді суспільно корисних робіт, на зобов`язався прибути для відбуття покарання. Між тим, на теперішній час ОСОБА_1 суспільно корисні роботи не відбув. Враховуючи викладене, просили вирішити питання пов`язане з виконанням постанови, відповідно до ст.304 КУпАП та звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд подання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду клопотання до суду не надавав.

Представник Кальміуського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області в судове засідання не з`явився, подання підтримує.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі Озтюрк проти Німеччини від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як кримінальні у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме ст. 80, яка розміщена у розділі ХІІ Звільнення від покарання та його відбування і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що відомостей про те, що правопорушник навмисно ухиляється від відбування призначеного судом стягнення у виді суспільно-корисних робіт не представлено, тому перебіг строків давності виконання зазначеної постанови суду не застосовується. Перебіг строків давності не передбачений нормами КУпАП.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Дослідивши матеріали подання, встановлено, що постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не виконана з об`єктивних причин. Судом встановлено, що постанова по справі № 264/4668/19 відносно ОСОБА_1 прийнята до виконання в межах компетенції Кальміуського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області; надіслана на виконання до органу пробації; орган пробації прийняв міри для виконання даної постанови, але постанова від 04 жовтня 2019 року не виконана на теперішній час; не було встановлено, що ОСОБА_1 ухилявся від відбування покарання. Отже, суд вважає за можливе застосувати по даній справі аналогію закону в частині звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду.

На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , відповідно до ст. 303, 304 КУпАП, його слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно-корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 283-285, 294, 303, 304 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Кальміуського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відносно ОСОБА_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_2 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч.1 ст.183-1 КУпАП, призначеного постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2019 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: Ю. О. Матвєєва