Провадження № 33/824/3931/2021 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 вересня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Федорова Дмитра Сергійовича на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2021 року серії БД № 359090 ОСОБА_1 09 квітня 2021 року о 10 год. 00 хв., керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві на вул. Столичне Шосе, з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, поведінка що не відповідає дійсності та обстановці, від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2021 року серії БД № 359090 ОСОБА_1 09 квітня 2021 року о 10 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві на вул. Столичне Шосе, під час перестроювання, не надав дорогу автомобілю «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Федоров Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Федоров Д.С. зазначає, що співробітники поліції прибули на місце ДТП лише о 10:39 год. Вказані обставини свідчать про недостовірність відомостей про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння 09 квітня 2021 року о 10:00 год. Вимога про проходження огляду на приладі драгер та у лікаря-нарколога не є послідовними, вигукуються різними інспекторами, що свідчить про відсутність висунення вимоги відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху у встановленому законом порядку та порушення вимог ст. 256 КУпАП. ОСОБА_1 не був направлений у встановленому порядку на огляд на стан сп`яніння, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення - відмови від встановленого законом порядку огляду. Жодним законом не передбачено можливості таємного відеофіксування особи під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Відеозапис є недопустимим, оскільки працівники поліції не повідомляли ОСОБА_1 про здійснення відеофіксації. Відеозапис є неповним та переривається. У матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є потерпілими у дорожньо-транспортній пригоді за участі ОСОБА_1 , що свідчить про їх упередженість, а тому дані докази є недопустимими.

Отже, постанова місцевого суду переглядається лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали провадження, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Федорова Д.С., суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке проявилося у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП (у редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Така відмова зафіксована поліцейськими на відеокамеру.

Оскаржуючи постанову місцевого суду, ОСОБА_1 вказує на те, що вимоги про проходження огляду на прилад драгер або у лікаря-нарколога є непослідовними та вигукуються різними інспекторами.

Однак, з наданого суду відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився як від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, так і відмовився проїхати до медичного закладу для такого огляду. Факт відмови від проходження огляду також визнано ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає, зокрема, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказуючи на неналежне направлення на огляд до лікаря-нарколога адвокат Федоров Д.С. не звернув увагу на наступне.

За змістом ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 4, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року:

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказаним порядком визначено, що до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння водій направляється виключно, якщо він відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами. Тобто, направлення до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння можливе, якщо водій на місці зупинки транспортного засобу відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, однак, при цьому, висловив бажання проїхати для огляду до медичного закладу, або пройшовши огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів та не погодився з його результатом.

У даному випадку ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду як за допомогою технічних засобів, так і відмовився проїхати до закладу охорони здоров`я, а, відтак, посилання в апеляційній скарзі на порушення вимог п. 8 Розділу 2 Інструкції є безпідставними.

Враховуючи зазначену відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння у будь-який спосіб, що було зафіксовано на відеозапис, у поліцейського не було обов`язку направляти водія до медичного закладу.

У пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що відеозапис є неповним та переривається. Разом з тим, на відеозаписі, що міститься у матеріалах справи, зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що у випадку відмови від проходження огляду на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання адвоката Федорова Д.С. на те, що жодним законом не передбачено можливості таємного відеофіксування особи під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, є безпідставними, оскільки у силу вимог ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Про застосування такого відеозапису ОСОБА_1 був повідомлений, що підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Адвокат Федоров Д.С. також зазначає, що пояснення свідків є недопустимими доказами у справі, оскільки свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є потерпілими у дорожньо-транспортній пригоді за участі ОСОБА_1 , що свідчить про їх упередженість.

Разом з тим, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки, передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Оскільки поліцейські фіксували процес відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на відео на місці зупинки транспортного засобу показання свідків правового значення в даному випадку не мають.

З наданого суду відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 відмовився як від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, так і відмовився проїхати до медичного закладу для такого огляду.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що не зазначення у протоколі точного часу відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не виключають наявності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги в частині зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння відбулась в 10-00 год., апеляційний суд відхиляє, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення зазначені обставини не вбачаються. У протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 в 10-00 год. 09 квітня 2021 року керував автомобілем з явними ознаками сп`яніння. Отже, зазначений час стосується моменту керування транспортним засобом.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що місцевий суд надав належну оцінку зазначеним діям ОСОБА_1 та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Федоров Д.С., діючи як захисник Бородая О.М., не спростував обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, та що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника Бородая О.М. з приводу відсутності в діях останнього ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 також визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Разом з тим, постанова місцевого суду в цій частині ОСОБА_1 та його захисником не оскаржується.

Враховуючи зазначене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень місцевим судом норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б мали своїм наслідком скасування постанови, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані, а, відтак, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Федорова Дмитра Сергійовича залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв