КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №753/12923/21 Головуючий у 1 інстанції: Скуба А.В.

Провадження №33/824/3830/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

26 серпня 2021 року Київський апеляційний суду в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 н.м.д.г., що становить 17 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривень.

Згідно з постановою 23 квітня 2021 року о 12 год 20 хв. ОСОБА_1 , здійснюючи регулярні перевезення на ТЗ «АТАМАН», д.н.з. НОМЕР_1 , за маршрутом №250 по вул. Драгоманова у м. Києві, перевозив пасажирів, які не мали спеціальних перепусток, що дають право проїзду у період карантину, чим порушив п.п. 2.2 п. 2 протоколу №29 засідання постійної комісії з ТЕБ та надзвичайних ситуацій при КМДА від 01.04.2021 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови посилаючись на те, що копію постанови суду він отримав 23 липня 2021 року в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначає, що за змістом вимог Протоколу №29 Постійної комісії з питань ТЕБ та НС при КМДА від 01 квітня 2021 року обов`язок забезпечити перевезення осіб, які мають відповідні спеціальні перепустки, посвідчення особи та засоби індивідуального захисту покладено на керівників приватних компаній, які обслуговують міські маршрути. При цьому, підтвердження того, що обов`язок не допускати до перевезення пасажирів без відповідних перепусток було покладено не на керівника, а саме, на водія транспортного засобу, у справівідсутнє.

Вказує, що інспектором поліції, який складав протокол, не надано доказів підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, необхідно поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року.

Статтею 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП суд приймаючи постанову, повинен навести докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані та перевірені всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 225323 у вину ОСОБА_1 поставлено здійснення на ТЗ «АТАМАН», д.н.з. НОМЕР_1 , перевезення пасажирів у режимі маршрутного таксі, які не мали спеціальних перепусток, що дають право проїзду у період карантин.

Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, зазначено, що такими діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.2 п. 2 Протоколу №29 постійної комісії з питань ТЕБ та НС при КМДА від 01 квітня 2021 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. ст. 1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Із наведеного слідує, що обов`язковими ознаками об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності), що свідчать про порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У даній справі суд першої інстанції унаслідок неправильної оцінки доказів дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідальність за вказаною статтею нестиме посадова особа суб`єкта господарювання, на якому сталося порушення, тобто особа, яка виконує функції керівника (директор, голова правління тощо) і на яку покладені обов`язки щодо організації дотримання санітарно-гігієнічних правил і норм.

Згідно п.п. 2.2 п. 2 Протоколу №29 постійної комісії з питань ТЕБ та НС при КМДА від 01 квітня 2021 року порушення якого поставлено у вину ОСОБА_1 , то ним покладено на Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунальне підприємство «Київський метрополітен», комунальне підприємство «Київпастранс», комунальне підприємство «Комунальна служба перевезень», керівників приватних компаній, які обслуговують міські маршрути, з 00 год 00хв. 05 квітня 2021 року до 16 квітня 2021 року забезпечити перевезення осіб, які мають відповідні спеціальні перепустки, посвідчення особи та засоби індивідуального захисту.

Матеріали справи не містять жодного доказу того, що наявний нормативний акт чи рішення органу місцевого самоврядування, які встановлюють обов`язок водія, який здійснює регулярні перевезення пасажирів у режимі маршрутного таксі, перевіряти наявність спеціальних перепусток у пасажирів, що дозволяють проїзд у період дії карантину.

Обов`язок щодо забезпечення перевезення осіб, які мають відповідні спеціальні перепустки, було покладено на Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунальне підприємство «Київський метрополітен», комунальне підприємство «Київпастранс», комунальне підприємство «Комунальна служба перевезень», керівників приватних компаній, які обслуговують міські маршрути.

З протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 є керівником приватних компаній, які обслуговують міські маршрути. Так само матеріали справи не містять доказів того, що на ОСОБА_1 було покладено обов`язок забезпечити виконання Протоколу №29.

Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 скасуванню, а провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2021 рокускасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАПзакрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Р. Гаращенко