КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/5423/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/14676/21

09 грудня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Кулікова С.В., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юрченка Максима Сергійовича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

03 липня 2021 року близько10 години 30 хвилин, в Київській області, в с. Петропавлівська Борщагівка, по вулиці Ярова, 56, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HyundaiSanta FEд.н.з. НОМЕР_1 , в якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився на відеофіксацію, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року ОСОБА_1 , визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Юрченко Максим Сергійович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що судом було проігноровано вимоги ст. 251, ст.. 280 КУпАП. Зазначав, що з наданого до суду відеозапису вбачається, що запис був перерваний на 20 секунд. Час, що зазначений у відеофайлах, на годину не відповідає часу скоєння правопорушення та складання протоколу. З відеозапису вбачається, що з ОСОБА_1 постійно спілкується працівник поліції капітан Малишев, у той час як протокол був складений сержантом Щедріним, який безпосередньо з ОСОБА_1 не спілкувався, а отже і ознак можливого сп`яніння бачити не міг. Вказував на те, що автомобіль був зупинений безпідставно, тобто без виявлення будь-якого порушення з боку водія ОСОБА_1 правил дорожнього руху. Крім того, вказував на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також у протоколі не зазначено про його відмову пройти такий огляд, а зазначено лише, що він відмовився від обстеження за допомогою приладу Драгер. Також зазначав, що суд встановив вину ОСОБА_1 на підставі недопустимого доказу, оскільки до протоколу був доданий відеозапис з боді-камери № 37132, тоді як з відеозапису наданого до суду вбачається, що вони зроблені боді-камерою № 90810, що робить такий доказ недопустимим. З огляду на зазначене, вважав, що в матеріалах справи відсутні допустимі та достовірні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Юрченко М.С. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Юрченко М.С., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовуючи до правопорушника адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі доказами підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є безумовним порушенням п.2.5 ПДР України, та тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 078223, 03 липня 2021 року близько 10 години 30 хвилин, в Київській області, в с. Петропавлівська Борщагівка, по вулиці Ярова, 56, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HyundaiSanta FEд.н.з. НОМЕР_1 , в якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 відмовився на відеофіксацію, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.07.2021 року серії ААБ18 №078223; відеозаписом з нагрудної боді-камери №37132, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі. З відеозапису вбачається, що свою відмову проходити огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 пояснював тим, що він вчора вживав пиво.

Таким чином, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку підтверджується наведеними вище доказами.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП, а за змістом п.8 Порядку №1103 від 17 грудня 2008 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані суду відеозаписи з нагрудної камери не є належними та достовірними доказами, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в судовому засіданні адвокат Юрченко М.С. не заперечував, що на відеозаписах з боді-камери, які додані до протоколу, його підзахисний ОСОБА_1 , не заперечував, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та відповідно не наполягав на проведенні огляду в медичному закладі. Слід зауважити, що ОСОБА_1 навпаки відмовився проходити огляд на стан сп`яніння і в медичному закладі, коли поліцейський запропонував йому туди проїхати, що беззаперечно вбачається з відеозаписів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з наданого до суду відеозапису вбачається, що запис був перерваний на 20 секунд; час, що зазначений у відеофайлах, на годину не відповідає часу скоєння правопорушення та складання протоколу; що з ОСОБА_1 постійно спілкується працівник поліції капітан Малишев, у той час як протокол був складений сержантом Щедріним, який безпосередньо з ОСОБА_1 не спілкувався, а отже і ознак можливого сп`яніння бачити не міг, висновків суду не спростовують, не свідчать про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль ОСОБА_1 був зупинений безпідставно, оскільки причину зупинки було повідомлено водію працівником поліції відразу, що вбачається з відеозапису з боді-камери.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги вважаю, що при розгляді даної справи, судом було повно, всебічно і об`єктивно досліджено дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірено обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, надано цим обставинам належну правову оцінку та, приймаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1. 130 КУпАП, суд дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юрченка Максима Сергійовича - залишити без задоволення, постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду С.В. Кулікова