Справа № 703/2115/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю захисника - адвоката Райнова Г.С., розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

До Смілянського міськрайонного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 249973, згідно з яким ОСОБА_1 02 липня 2021 року близько 00 години 30 хвилин по вул. Сунківський в м. Смілі керував автомобілем ВАЗ-21063, реєстраційний № НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю ротової порожнини, млява мова) і відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння згідно чинного законодавства у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився. Його захисник просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення. Вказав, що ОСОБА_1 02.07.2021 року не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Така відмова належним чином зафіксована не була. Звернув увагу суду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення містяться пояснення особи. Яка притягується до адміністративної відповідальності, від імені ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Наведене дає підстави стверджувати про те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, яке поягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

На підтвердження вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення суду надано протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи.

Крім того, суд зазначає, що цей протокол містить неточності щодо ПІБ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в описовій частині зазначено ОСОБА_1 , в той час, як письмові пояснення викладені від імені ОСОБА_2 .

Що ж стосується відеозапису, то на ньому зафіксовано лише рух поліцейського автомобіля за автомобілем ВАЗ, реєстраційний № НОМЕР_1 . Будь-які інші записи відсутні, в тому числі і щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Наведене свідчить, що під час проведення огляду, поліцейськими не було застосовано технічні засоби відеозапису, як того вимагає частина друга статті 266 КУпАП, хоча виходячи із того, що на початку такий запис здійснювався, то можливість застосування таких засобів була.

Водночас, навіть якщо припустити, що була неможливість застосування таких засобів відеозапису, огляд повинен був проведений у присутності двох свідків, які б підтверджували результати зафіксовані у протоколі.

Однак, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 не змогли категорично підтвердити як обставини вимоги поліції пройти тест на алкоголь, так і його відмови в цьому. Вона пояснила, що була зупинена працівниками поліції, які їй пояснили, що чоловік, який керував автомобілем ВАЗ відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння, про що вона повинна була засвідчити. Особисто в її присутності працівники поліції не пропонували нікому пройти огляд на стан сп`яніння як за допомогою спеціального приладу, так і в медичній установі. У її присутності водію автомобіля ВАЗ не пропонували проходити будь-який огляд, відповідно, вона не чула від нього відмову у проходженні цього огляду. Вказала, що водій був «адекватний», запаху алкоголю від нього вона не чула. Також, пояснила, що будь-якого іншого свідка на місці зупинки не було.

Судом, також, було заслухано поліцейського Бондара В.О., який пояснив, що під час патрулювання ним було зупинено автомобіль ВАЗ білого кольору. У ході спілкуванні він відчув від водія автомобіля різкий запах алкоголю . В зв`язку з цим водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у медичній установі, на що було отримано відмову. При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що перед тим як сісти за кермо дійсно вживав алкоголь. На те, що у поясненнях ОСОБА_1 написав прізвище « ОСОБА_5 » він не звернув уваги.

Однак вказані пояснення не можуть бути допустимим доказом вчинення правопорушення, оскільки ОСОБА_6 є працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, а тому є зацікавленою особою.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі 161/5372/17 від 29 квітня 2020 року.

Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) також поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення у таких справах, як «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Аналізуючи наведене в сукупності суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.Я. Биченко