КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/5700/2021
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Чебуніної Анжели Михайлівни, розглянувши справу за апеляційною скаргою Чебуніної Анжели Михайлівни на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 18 вересня 2021 року о 01.15 год. по вул. Івашкевича, 6 в м. Києві керував транспортним засобом Шевролед.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів; від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, подію зафіксовано на нагрудний відеореєстратор АА00110, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із даною постановою, захисником Чебуніною А.М. в інтересах ОСОБА_1 08 грудня 2021 року подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказала на те, що суд не врахував порушення поліцейськими при складанні протоколу нормативних актів, що регулюють питання притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не врахував повно обставини справи, що призвело до помилкового рішення.

Вказувала, що як вбачається із запису, ОСОБА_1 не відмовився пройти огляд, виконав вимоги поліцейських. Огляд на місці зупинки був здійснений поліцейськими, проте акту огляду, в якому повинні були вказані дані про результат огляду та відношення водія до нього, не складено, направлення на медичний огляд не видано, огляд на місці зупинки проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я 09 листопада 2015 року № 1452/735), відео нагрудного реєстратора знято з порушеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026. Складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснено без дотримання Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджена наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395).

Вказувала, що постанова суду ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 216639, складеному 18 вересня 2021 року, до якого прикладено лише запис нагрудного відеореєстратора, з якого вбачається, що у поліцейських були відсутні підстави вважати, що водій перебуває в стані алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння, як то передбачено ч. 1 ст. 266 КУпАП: на відео автомобіль стоїть з вимкненим двигуном, не порушуючи ПДР. При цьому, в порушення ст. 18, ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський не представляється, не пояснює, з яких підстав перевіряє документи, а задає перше запитання: «Таксуємо?». Претензії до водія з`явилися після перевірки документів, запитань щодо притягнення до кримінальної відповідальності в минулому, що свідчить про надуманість мотивів пред`явлення вимоги пройти огляд. Ніяких попередніх оглядів, як вказує суд у постанові, законодавством не передбачено. Не передбачено і тестування без оформлення його результатів, як про це каже поліцейський, який пропонує водію вийти з автомобіля. Отже, поліцейський провів огляд на стан сп`яніння водія на місці зупинки: перевірив координацію руху, намагався побачити реакцію зіниць тощо, при цьому ніяких ознак наркотичного сп`яніння візуально не видно, але голос «за кадром» каже про якесь тремтіння рук та відсутність реакції зіниць. Як видно з відео нагрудного відеореєстратора, огляд поліцейськими відбувся однак акту огляду не складено у встановленому порядку.

Таким чином, складення протоколу про адмінправопорушення є передчасним, і належним допустимим доказом вини ОСОБА_1 , крім протоколу, повинен був бути акт огляду на місці зупинки, в якому вказані ознаки сп`яніння, підтверджені двома незалежними особами, з інформацією про згоду (незгоду) з результатами огляду, однак такий акт в матеріалах справи відсутній.

Зазначала що матеріали справи, а також надані суду відеозаписи не містять будь-яких беззаперечних, незалежних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом в стані сп`яніння, а інших доказів на підтвердження фактів, викладених в протоколі, суду не надано. Суд звертав увагу на те, що водій повинен був сказати, що він не керував авто, однак ОСОБА_1 так і сказав: «займаюсь ремонтом, очікую попутника». Проте поліцейські ставили інші питання.

Наголошувала, що ознаки сп`яніння, вказані в протоколі (тремтіння пальців рук, порушення координації) не підтверджується відео: реакція водія адекватна, рухається без особливостей, пальцями до носа достає, сухості в роті немає, спокійно розмовляє з поліцейськими.

Вказувала, що відео нагрудного реєстратора знято з порушеннями Інструкції № 1026, оскільки як видно з наданого до протоколу відео, воно переривається, що свідчить про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис, причому до переривання відео водій був згодний проїхати до закладу охорони здоров`я.

Таким чином, матеріали справи не містять достатніх та належних доказів того, що у ОСОБА_1 були ознаки наркотичного сп`яніння, тобто не було правових підстав для направлення вказаної особи для проходження медичного огляду на предмет виявлення такого сп`яніння.

Вказувала, що направлення водія транспортного засобу до лікаря закладу охорони здоров`я здійснюється із оформленням письмового направлення, однак при перегляді відеозапису встановлено, що дане направлення водію не вручалось.

Посилалася на ст. 62, 68 Конституції України, 13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 7, 8, 221, 245, 247, 251, 266, 283, 284, 287, 288, 289 КУпАП, судову практику ЄСПЛ.

Вважала, що сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені в ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумнівів.

Вказувала, що 17 листопада 2021 року в судовому засіданні було проголошено резолютивну частину постанови суду та вказано, що повне рішення буде виготовлено через 10 днів, і 29 листопада 2021 року вона отримала повне рішення.

На підставі вищевикладеного просила визнати поважною причину пропуску на оскарження рішення та відновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року та закрити провадження в справі з підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи заяву Чебуніної А.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови Чебуніна А.М. пропустила з поважних причин, оскільки повного тексту постанови судом першої інстанції в день винесення постанови їй вручено не було, а копію постанови суду першої інстанції отримала лише 29 листопада 2021 року, що підтверджується її розпискою (а. с. 25).

За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 216639 від 18 вересня 2021 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга Чебуніної А.М. не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Враховуючи відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, що було зафіксовано на відеозапис, у поліцейського не було обов`язку направляти водія до медичного закладу, відтак не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги, що всупереч п. 8 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 направлення до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 на вручалось.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять беззаперечних, належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом, оскільки такі обставини підтверджуються оцінкою наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, з огляду на те, що ОСОБА_1 ці обставини під час спілкування з поліцейськими не заперечувались, на початку відеозапису ОСОБА_1 знаходиться за кермом автомобіля, на запитання поліцейського «Таксуєте?» повідомив, що їде додому і мав намір взяти попутника, а після відсторонення його від керування транспортним засобом Шевролед.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 поставив запитання працівнику поліції, яким чином йому в такому разі доїхати додому.

Крім того, пояснення ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення ААБ № 216639 від 18 вересня 2021 року не містять заперечень щодо обставин керування ним транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги, що поліцейський в порушення вимог ст. 18, ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» не представився, не пояснив, з яких підстав перевіряє документи, а почав спілкування з запитання «Таксуєте?», не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім того, апеляційна скарга не містить доказів оскарження неправомірних, згідно доводів апелянта, дій працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав вважати, що водій перебував у стані наркотичного сп`яніння, оскільки ознак такого сп`яніння на відеозаписі не вбачалося, ґрунтуються на особистій інтерпретації захисником стану ОСОБА_1 , зафіксованого на відео, і не спростовують виявлення ознак наркотичного сп`яніння у водія поліцейським, що передбачено його повноваженнями і що підлягало перевірці в передбаченому законом порядку.

Спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовився пройти огляд і виконав вимоги поліцейських, зважаючи на те, що відповідно до п. 2.5 ПДР огляд на стан наркотичного сп`яніння, який має пройти водій на вимогу поліцейського, є саме медичним, а відеозаписом підтверджується, що від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога ОСОБА_1 після перевірки фізіологічних реакцій його зіниць на світло і координацію рухів поліцейським неодноразово відмовлявся, посилаючись на те, що не хоче витрачати час, оскільки вже пізно, він втомився і самостійно пройде огляд наступного дня, незважаючи на те, що поліцейськими роз`яснювалися йому наслідки такої відмови, а також повідомлялося, що огляд необхідно пройти саме впродовж двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду.

При цьому перевірка поліцейським координації рухів водія і реакції зіниць на світло сама по собі не вважається оглядом на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, як помилково вказує Чебуніна А.М. в апеляційній скарзі, а тому ст. 266 КУпАП, Порядком № 1103 та Інструкцією № 1452/735 не передбачене фіксування результатів цієї перевірки будь-яким чином, в зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що належним допустимим доказом вини ОСОБА_1 , крім протоколу, повинен бути акт огляду на місці зупинки відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і така відмова зафіксована поліцейським на відеокамеру.

Переглянутий відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно декілька разів відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо порушення п. 5 Розділу ІІ Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, апеляційний суд враховує, що в цьому пункті зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що відеозапис є неповним та переривається. Разом з тим, на відеозаписі, що міститься у матеріалах справи, зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що у випадку відмови від проходження огляду на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності , підтверджена іншими доказами по справі.

Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Під час розгляду апеляційної скарги захисником надано докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 має двох неповнолітніх дітей і про хворобу дитини, разом із тим надані докази не спростовують вини в скоєнні адміністративного правопорушення та не звільняють його від відповідальності.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги, доводи якої зводяться до повторного викладення аргументів, яким судом першої інстанції було надано належної оцінки, та відсутність підстав для її задоволення.

Апеляційним судом враховується, що апеляційна скарга Чебуніної А.М. не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити Чебуніній Анжелі Михайлівні строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу Чебуніної Анжели Михайлівни залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.