ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Цуркан І.І., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.03.2021 року, якою відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ «Антарес - Буд», номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 , в порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України, перед виплатою нарахованих сум, належних працівникам при звільненні, письмово не повідомлено працівників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших (не надано довідки).

В порушення вимог ст.49 КЗпП України, директор ТОВ «Антарес - Буд» ОСОБА_2 на письмове прохання звільненого ОСОБА_1 , своєчасно не видав довідку про заробітну плату за період роботи ОСОБА_1 в ТОВ «Антарес - Буд» з 06.09.2013 року по 15.03.2017 року.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки його не було повідомлено про судовий розгляд справи та просить змінити постанову суду першої інстанції та визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Апелянт вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначив, що для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Однак, суддя закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не встановивши вину ОСОБА_2 .

Апелянт надав до суду заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.03.2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суду першої інстанції необхідно було встановити вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і кваліфікувати за відповідною нормою КУпАП, чого суд не зробив.

В суді апеляційної інстанції було встановлено, що згідно протоколу від 29.01.2021 року №МК63/313/П/ПТ, ОСОБА_2 , в порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України, перед виплатою нарахованих сум, належних працівникам при звільненні, письмово не повідомлено працівників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших (не надано довідки).

В порушення вимог ст.49 КЗпП України, директор ТОВ «Антарес - Буд» ОСОБА_2 на письмове прохання звільненого ОСОБА_1 , своєчасно не видав довідку про заробітну плату за період роботи ОСОБА_1 в ТОВ «Антарес - Буд» з 06.09.2013 року по 15.03.2017 року.

В порушення вимог ч.2 ст.84 КЗпП України, частини першої статті 26 Закону України «Про відпустки», працівникам підприємства відпустка без збереження заробітної плати надається на термін більш ніж 15 календарних днів на рік.

Відпустка без збереження заробітної плати в 2013 році, згідно до наказів по підприємству на підставі заяв працівників про надання відпусток за власний рахунок надана ОСОБА_1 та ОСОБА_8 - 106 календарних днів, ОСОБА_9 - 82 календарних дні у 2013 році. В 2014 році щомісяця в відпустках без збереження заробітної плати згідно до наказів по підприємству на підставі заяв про надання відпустки за власний рахунок знаходились працівники ТОВ «Антарес - Буд»:

- січень 2014 року - 102 працівника з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року; лютий 2014 року - 99 працівників з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року; березень 2014 року - 94 працівників з 01.03.2014 року по 31.03.2014 року; квітень 2014 року - 87 працівників з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року; травень 2014 року - 78 працівників з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року та 5 працівників з 01.05.2014 року по 18.05.2014 року; червень 2014 року - ОСОБА_10 з 01.06.2014 року по 22.06.2014 року; ОСОБА_11 з 01.06.2014 року по 25.06.2014 року та 74 працівника з 01.06.2014 року по 30.06.2014 року; липень 2014 року - 76 працівників з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року; серпень 2014 року - 70 працівників з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року; ОСОБА_11 з 05.08.2014 року по 31.08.2014 року; вересень 2014 року - 72 працівника з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року; жовтень 2014 року - 67 працівників з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року; листопад 2014 року - 67 працівників з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року; грудень 2014 року - 62 працівника з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року.

Так, відпустка без збереження заробітної плати згідно до наказів по підприємству на підставі власних заяв надана у 2014 році ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у 2014 році - 365 днів; ОСОБА_8 - 304 дні; ОСОБА_15 - 151 день; ОСОБА_16 - 90 днів.

В 2015 році відпустка без збереження заробітної плати згідно власної заяви надавалась 76 працівникам, у т.ч. ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 згідно наказу по підприємству від 01.01.2015 року №1-к з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року у кількості 31 кал. день.

В порушення вимог ч.ч.1, 2 статті 115 КЗпП, ст.24 Закону України «Про оплату праці», виплата заробітної плати в 2013 році з жовтня по грудень проводиться з порушенням термінів, які визначені у Колективному договорі на 2013-2017 роки, рідше двох разів на місяць; через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Так, заробітна плата за першу половину жовтня 2013 року у сумі 5369,12 грн. сплачена 28.10.2013 року відповідно до касових ордерів №№170-176 та відомостей на виплату заробітної плати №№ 112,113,114.

Так, заробітна плата за жовтень 2013 року у сумі 15514,08 грн. сплачена 20.11.2013 року, відповідно до касового ордерів №209 та відомостей на виплату заробітної плати №№122-135.

Так, заробітна плата за листопад 2013 року у сумі 11000,00 грн. сплачена 13.12.2013 року, відповідно до касових ордерів №215-226 та відомостей на виплату заробітної плати №№139-150.

Суд першої інстанції прийшов хибного висновку про те, що вина особи, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

За такого, а також за відсутності у справі обставин, які б беззаперечно спростовували винуватість ОСОБА_2 , його необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Разом з тим, як вірно визнав суд, вищезазначене правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, вчинено у період з 2013 року по 2015 рік, виявлені 29.01.2021 року, дані, що вказані правопорушення є триваючими відсутні і з моменту вчинення адміністративного правопорушення, закінчився строк накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим суд вірно вважав за необхідне провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрити.

Отже, за правилами п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі щодо ОСОБА_2 має бути закрите через закінчення на момент її розгляду строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З урахуванням викладеного, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, якою ОСОБА_2 слід визнати винним за ч.1 ст.41 КУпАП, та за зазначених вище підстав провадження щодо нього закрити відповідно до п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП .

З огляду на вимоги потерпілого ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, його апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити потерпілому ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2021 року відносно ОСОБА_2 скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, а провадження у справі закрити в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду М.П. Міняйло