П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., за участі прокурора Цар І.І., особи, відносно якої запроваджено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 Субота М.І., розглянувши матеріали справи за протоколом №269 від 03.09.2021 р. який надійшов від начальника 1-го сектору Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та протоколом №270 від 03.09.2021 р., який надійшов від начальника 1-го сектору Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ознаками вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду тимчасово виконуючого обов`язки начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа державної лісової охорони та відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та відповідно до додатку до положення про державну лісову охорону затвердженого постановою КМУ від 16.09.2009 року № 976 в порушення вимог п.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та являючись головою первинної профспілкової організації управління лісового та мисливського господарства,керуючись приватним немайновим інтересом, який полягав у бажанні обійняти посаду тимчасово виконуючого обов`язки начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства написав заяву про бажання очолити управління та після покладення на останнього згідно наказу тимчасово виконувати обов`язки начальника , не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомив прямого керівника, а саме голову Державного агентства лісових ресурсів України про реальний конфлікт інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані посадовою особою Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду тимчасово виконуючого обов`язки начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа державної лісової охорони та відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та відповідно до додатку до положення про державну лісову охорону затвердженого постановою КМУ від 16.09.2009 року № 976 в порушення вимог п.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчиняв дії та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме керуючись приватним немайновим інтересом та являючись головою первинної профспілкової організації управління лісового та мисливського господарства достовірно знаючи що відповідно до ч.6 ст.7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» роботодавці не можуть бути членами виборних органів профспілки будь-якого рівня і відповідно до ч.3 цього Закону у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень в порушення вказаної статті не погоджував звільнення працівників як роботодавець і голова профспілкової організації в одній особі та службовими повноваженнями як т.в.о. начальника управління підписав накази про звільнення працівників управління ( накази від 03.08.2021 № № 35-К, 36- К, від 09.08.2021 № 37-К) , чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-7 КупАП.

Таким чином, на думку уповноваженої особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушено приписи ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Діяння ОСОБА_1 кваліфіковане посадовою особою Управління Стратегічних розслідувань Національної поліції України Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції за ознаками складу адміністративного правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 04.10.2021 року адміністративні справи № 308/11920/21 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП та № 308/11921/21 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-7 КУпАП на підставі ст. 36 КУпАП об`єднані в одне провадження.

Керуючись принципом рівності сторін і вимог змагальності процесу , регламентованих статтею 6 параграфом 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також керуючись позицією рішення Європейського суду з прав людини від 6 березня 2017 року у справі «Карелін проти Російської Федерації» судом були вислухані особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурор .

В судовому засіданні представник особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ОСОБА_2 заперечив вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень відповідальність за які передбачена ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП . Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення відповідальність за які передбачена ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП . Зазначає, що ОСОБА_1 не є роботодавцем та не має обмежень стосовно членства у виборних органах профспілки. Наказом від 07.07.2021р. Голови Державного агенства лісових ресурсів «Про тимчасове покладення виконання обов`язків начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства на ОСОБА_1 » на ОСОБА_1 з 08.07.2021р. покладено тимчасове виконання обов`язків начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства. Відсутність приватного інтересу виключає наявність реального конфлікту інтересів. Вказав на те, що одночасне зайняття посад голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації та тимчасово виконуючого обов`язки начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства не створює реального конфлікту інтересів. Окрім того вказав на те, що ОСОБА_1 відповідно до ч.5 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» звернувся із запитом на роз`яснення наявності потенційного конфлікту інтересів до НАЗК та одержав відповідь , яку просив врахувати при прийнятті рішення . Просив суд закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення відповідальність за які передбачена ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП .

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи свого захисника та просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення відповідальність за які передбачена ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП. Вказав на відсутність у нього приватного інтересу.

Прокурор в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно гр. ОСОБА_1 за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП підтримав у повному обсязі. Просив суд притягнути гр. ОСОБА_1 за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП до відповідальності. Просив суд врахувати висновок у справі в порядку ст. 250 КУпАП, складений ним та надав пояснення аналогічні викладеним у висновку.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.10 ст. 1 ЗУ Про запобігання корупції - правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч.1 ст.172-7 КУпАП, відповідальність настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та згідно ч.2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, потоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, статтею 81 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту «е» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (№ 1700-VII), суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є посадові та службові особи органів прокуратури, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, дипломатичної служби, державної лісової охорони, державної охорони природно-заповідного фонду, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

Як встановлено судом, відповідно до наказу голови Державного агентства лісових ресурсів України Ю. Болоховця № 333-к від 07.07.2021 року на завідуючого сектору внутрішнього аудиту ОСОБА_1 , з 08.07.2021 року було покладено тимчасове виконання обов`язків начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства з правом вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (№ 1700-VII).

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України від 14.10.14 р. № 1700-VII «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та являючись головою первинної профспілкової організації управління лісового та мисливського господарства достовірно знаючи що відповідно до ч.6 ст.7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» роботодавці не можуть бути членами виборних органів профспілки будь-якого рівня, керуючись приватним немайновим інтересом, який полягав у бажанні обійняти посаду тимчасово виконуючого обов`язки начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства написав заяву про бажання очолити управління та службовими повноваженнями як голови первинної профспілкової організації в обов`язки якого відповідно до ст.ст.38,39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» входить надання згоди або відмови у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки; разом з роботодавцем вирішення питання оплати праці працівників підприємства, форм і систем оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних виплат; представляє інтереси працівників за їх дорученням при розгляді трудових індивідуальних спорів та у колективному трудовому спорі, сприяє його вирішенню та інш. в порушення вказаних вимог Закону після покладення на останнього згідно наказу голови Державного агенства лісових ресурсів України від 07.07.2021 № 333-к тимчасово виконувати обов`язки начальника не повідомив прямого керівника, а саме голову Державного агенства лісових ресурсів України про наявний реальний конфлікт інтересів.

Відповідно до листа державного агенства лісових ресурсів України від 27.08.2021 № 14-04/808-21 від ОСОБА_1 не надходило повідомлень щодо виникнення конфлікту інтересів при призначенні його на посаду т.в.о. начальника Закарпатського ОУЛМГ.

Частина перша статті 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а частина друга вказаної статті за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Об`єктивна сторона правопорушень передбачених ч. ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП полягає у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.ч.1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що вони вчиняються умисно; особа, яка їх вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів (ч.1 ст.172-7), вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів (ч.2 ст.172-7).

Згідно з абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується дослідженими судом письмовими матеріалами справи, зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення: №№ 269, 270 від 03.09.2021 року, даними листа Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства від 26.08.2021 № 03/36-1498; даними Листа Державного агентства лісових ресурсів України від 27.08.2021 № 14-04/6808-21 відповідно до якого від ОСОБА_1 не надходило повідомлень щодо виникнення конфлікту інтересів при призначенні його на посаду т.в.о. начальника Закарпатського ОУЛМГ , даними наказу № 333-к від 07.07.2021 року Про тимчасове покладення виконання обов`язків начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства на ОСОБА_1 , даними протоколу звітно-виборних зборів профспілкової організації Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства від 12.05.2016 року , згідно якого обрали головою профкому ОСОБА_1 ; даними наказу № 35-К від 03.08.2021 року Про звільнення ОСОБА_3 ; даними наказу № 36-К від 03.08.2021 року Про звільнення ОСОБА_4 ; даними наказу № 37-К від 09.08.2021 року Про призначення ОСОБА_5 ;

Всі зазначені докази не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості. Таким чином, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, доведена, оскільки останній своїми вищевказаними протиправними діями допустив неповідомлення у встановленому законом випадку та порядку про наявність реального конфлікту інтересів, а також прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушив п. 2-3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Що стосується доводів захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, з огляду на наявність відповіді НАЗК на звернення ОСОБА_1 щодо відсутності потенційного конфлікту інтересів , суд виходить з наступного.

Відповідно до відповіді НАЗК від 16.09.2021 року на звернення ОСОБА_1 зазначено, зокрема, що для вирішення питання наявності чи відсутності конфлікту інтересів в описаній ситуації , необхідно враховувати та аналізувати зміст кожного конкретного рішення.

Отже, на переконання суду, однозначної , конкретної інформації про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відповідь НАЗК від 16.09.2021 року не містить, а відтак не може бути покладена в основу прийняття рішення.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При визначенні виду та міри стягнення суд враховує положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно з якою якщо особа вчинила кілька правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення на неї накладаються в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а також характер вчиненого правопорушення та особу ОСОБА_1 , який протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався та вважає, що необхідним і достатнім буде призначення останньому адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 172-2 КУпАП.

Відповідно дост. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.Згідно з п. 5 ч. 2ст.4 Закону України «Про судовий збір»ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 172-7 ч.1 , 172-7 ч.2 , 221, 283-284,287, 291,294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00коп.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287цьогоКодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца