Єдиний унікальний номер 448/461/21
Провадження № 3/448/554/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі судового засідання Мриц Н.І., розглянувши матеріали справи, що надійшли з УПП у Львівській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Золотковичі Яворівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, начальника АЗС «Амік -1410»,

за ч.4 ст.140 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.140 КУпАП.

Із протоколу про вищевказане адміністративне правопорушення серії ААБ №198298 від 05.04.2021 року, складеного інспектором ВБДР УПП у Львівській області ДПП Кастран Р.Й. та рапорту цього ж інспектора від 10.08.2021р. відомо, що 20.02.2021р. о 05.30 хв. на вул.Львівська, 2 в с.Баличі Яворівського району Львівської області ОСОБА_1 , будучи начальником АЗС «Амік-1410», тобто відповідальною особою, порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-шляхової мережі території АЗС «Амік - 1410», а саме стан покриття проїзної частини не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, що стало супутньою причиною дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «IVECO», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , чим завдано матеріальних збитків.

Вказано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.1.5 ПДР, ч.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух», пункт 3.1.16 та 3.1.18 ДСТУ 3587-97, п.11 Постанови КМУ України від 30.03.1994р. №198 (Єдиних правил ремонту, утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та правил користування ними та охорони), дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.4 ст.140 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, натомість в режимі телефонограми повідомив, що підтримує письмові пояснення, що були надані ним суду в ході розгляду даної справи про адміністративне правопорушення та просить здійснювати розгляд справи за його відсутності. У письмових поясненнях від 26.10.2021р. ОСОБА_1 зазначив, що не згідний із вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення з наступних підстав: службовими особами ВАП УПП у Львівській області ДПП не проводилася додаткова перевірка на виконання вимог постанови Мостиського районного суду Львівської області від 14.06.2021р., якою матеріали справи про притягнення його ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП (за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №198298 від 05.04.2021 року) було повернуто до ВАП УПП у Львівській області ДПП для належного оформлення; недоліки, вказані у згаданій постанові суду від 14.06.2021р., не були виправлені службовими особами поліції; обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 КУпАП; в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, його ( ОСОБА_1 ) вина у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не доведена поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами. З урахуванням презумпції невинуватості, вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Виходячи з положень ст.7 КУпАП, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до положень ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю), тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Частина 4 ст.140 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція ст.140 КУпАП відсилає до інших нормативних документів, що регламентують правила, норми і стандарти, зокрема, до ДСТУ 3587-97, які зазначено в рапорті поліцейського від 10.08.2021р., так і до «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони», затверджених постановою КМ України від 30.03.1994 №198.

Пункт 3.1.16 ДСТУ 3587-97 передбачає терміни ліквідації зимової слизькості, які відповідно наведено у додатку Б. Зі змісту вказаного Додатку Б слідує, що ним передбачені терміни ліквідації зимової слизькості на 100 км дороги, (не більше ніж 15, 7, 10 та 4 год.) в залежності від середньорічної добової інтенсивності руху, авт./добу. При цьому, згідно примітки, зазначені терміни ліквідації зимової слизькості повинні бути уточнені і визначені індивідуально для кожного первинного підрозділу з експлуатації доріг з урахуванням технічних параметрів ділянок, що обслуговуються, їх протяжності, розміщення баз протиковзних матеріалів, використовуваних механізмів, заданого рівня забезпечення безпеки дорожнього руху і погодно-кліматичних умов України.

Відповідно до п.3.1.18 ДСТУ 3587-97, усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації.

Згідно п.11 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених Постановою КМУ № 198 від 30.03.1994: власники дорожніх об`єктів зобов`язані своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об`єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до п.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Відповідно до п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно ст.2 ЗУ «Про автомобільні дороги», автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе.

Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, зокрема «порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-шляхової мережі території АЗС «Амік - 1410», а саме стан покриття проїзної частини не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, що мало місце 20.02.2021р. о 05.30 хв. на вул.Львівська, 2 в с.Баличі Яворівського району Львівської області та стало супутньою причиною дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «IVECO», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 ».

Натомість у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного правопорушення; не додано жодних відомостей, які підтверджують, що ОСОБА_1 є посадовою особою АЗС «14-10» ПІІ «Амік Україна» та які посадові обов`язки на нього покладені, не додано його посадову інструкцію. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме до компетенції ОСОБА_1 віднесено контроль щодо експлуатаційного стану зазначеної ділянки автодороги (території); що він уповноважений вчиняти від імені ПІІ «Амік Україна» дії, пов`язані з здійсненням контролю за експлуатаційним станом автомобільних доріг, в тому числі тих доріг, що ведуть до АЗС або від АЗС.

Так, до матеріалів справи не додано належних і допустимих доказів про те, що дорожньо-транспортна пригода мала місце саме на ділянці дороги, яка входить до території АЗС 14-10»; що ділянка дороги (територія), на якій згідно акту обстеження була наявна вибоїна розміром 20-25см у зазначені в протоколі день, час та місці, відноситься до ділянок, за які відповідальними є саме посадові особи АЗС «14-10» ПІІ «Амік Україна», так і доказів, що ПІІ «Амік Україна» зобов`язане утримувати під`їзні дороги.

Крім того, згідно рапорту інспектора ВБДР УПП у Львівській області ДПП Кастран Р.Й. від 10.08.2021р. ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.3.1.16, п.3.1.18 ДСТУ 3587-97.

Так, вимогами ДСТУ 3587-97 встановлено, що усунення недоліків зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації. ДСТУ 3587-97 передбачає терміни для усунення зимової слизькості. Такі терміни наведені у Додатку Б відповідного ДСТУ. При цьому зазначені терміни визначені у певних годинах (від 4 до 15 год.) в залежності від середньорічної добової інтенсивності руху, авт./добу. При цьому, згідно примітки, зазначені терміни ліквідації зимової слизькості повинні бути уточнені і визначені індивідуально для кожного первинного підрозділу з експлуатації доріг з урахуванням технічних параметрів ділянок, що обслуговуються, їх протяжності, розміщення баз протиковзних матеріалів, використовуваних механізмів, заданого рівня забезпечення безпеки дорожнього руху і погодно-кліматичних умов України.

Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, такі не містять повний опис правопорушення, а саме які конкретно терміни ліквідації зимової слизькості були визначені у даному випадку та які відповідно були порушені ОСОБА_1 , що є визначальною ознакою для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Також суд звертає увагу на те, що акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 20.02.2021р., який складено без замірів та схеми, як і протокол про адміністративне правопорушення не містять покликань на пункти ДСТУ 3587-97 (п.3.1.16 та п.3.1.18), які зазначені в рапорті працівника поліції від 10.08.2021р. Натомість, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення та доданого до нього рапорту у провину ОСОБА_1 не ставиться порушення вимог п.3.1.1 ДСТУ 3587-97, який передбачає, що «покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів».

В матеріалах справи міститься вимога - припис про усунення недоліків вулично-шляхової мережі, на ім`я ОСОБА_1 , натомість відсутні будь-які відомості про особу в графах припису «вимогу одержав», так і відсутні відомості куди відправлено таку вимогу (реєстраційний номер, дата і т.і.).

Як наслідок, суд позбавлений можливості здійснити перевірку обставин ймовірного порушення з боку ОСОБА_1 , про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши матеріали справи та докази надані суду, приходжу до переконання про відсутність достатніх доказів для здійснення судом переконливого висновку, який поза розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не є достатніми для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки у відповідності до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого із ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.140КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП,- за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак