Справа № 653/1967/21
3/214/2192/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 вересня 2021 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого головним інженером ТОВ «Спецбудкривбас», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124,130 ч. 1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Близько 18 год. 47 хв. 27 червня 2021 року по вул. Комарова в с. Щасливцево, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «Тойота»), не впорався із керуванням, не обрав безпечної швидкості руху та скоїв наїзд на електроопору, автомобіль отримав механічні ушкодження, чим завдані матеріальні збитки. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Відносно ОСОБА_2 також був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, згідно якого, близько 18 год. 47 хв. 27 червня 2021 року по вул. Комарова в с. Щасливцево Генічеського району, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Тойота». Згідно цього протоколу, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився з застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків; проба тесту позитивна 2,05 проміллє. Зазначено, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9а ПДР України.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 пояснив, що винним себе у вчиненні ДТП визнає повністю, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 не визнає. Також пояснив, що в червні 2021 року поїхав у службове відрядження до с. Щасливцево та взяв з собою дружину та сина, щоб останні побували на морі. 27 червня 2021 року поїхав по службових справах на автомобілі, на прохання сина взяв останнього з собою. Під час руху не впорався з керуванням та з`їхав за межі дороги, врізався в стовп. Відразу викликав поліцейських, які приїхали. Після цього погодився продути «Драгер», результат не показав стану сп`яніння, але поліцейські через 10-15 хвилин дали ще раз продути «Драгер», результат показав стан сп`яніння. Сертифікати на ці «Драгери» йому не показували. Він став просити поліцейських поїхати до лікарні, так як не був згоден з показником прибору, що перебуває в стані сп`яніння. Поліцейські відмовили в цьому, сказали, що в них немає часу. Поліцейські відмовили його їхати до лікарні, пояснили, що це буде тривати довго. Він не став наполягати, так як поряд була дитина. Після цього зателефонував дружині, щоб та під`їхала, коли остання під`їхала, розповів про вказані події. В той день випив два ковтка пива, але вважає, що не перебував в такому стані, як показав другий раз «Драгер». Після того, як другий раз продув «Драгер», поліцейські далі підписати протокол та пояснення. Оглянувши пояснення (а.с.5), пояснив, що не читав, що саме вказали поліцейські в поясненнях, так як поряд з ним був маленький син, який хвилювався. Оглянувши акт (а.с.3), вважав що підписує його з приводу вчинення ДТП. Щиро кається у вчиненні ДТП.

Як пояснила у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 в червні 2021 року вона разом з чоловіком, який їхав у відрядження, та сином поїхала в с. Щасливцево. 27 червня 2021 року чоловік поїхав по справах та взяв з собою сина. Не бачила, щоб чоловік вживав алкоголь, коли від`їжджав, був тверезий. Через деякий час чоловік подзвонив та сказав, що сталася неприємність, попросив її приїхати, вона прибула на місце події. Там чоловік розповів, що не впорався з керуванням та в`їхав у стовп. Також розповів, що його двічі перевіряли на «Драгері», що перший раз результат був по «нулях», а другий раз прибор показав стан сп`яніння. Чоловік також їй, свідку, розповів, що після другого використання «Драгеру», казав що не згоден, просив поліцейських відвести його в лікарню на огляд, але поліцейські цього не зробили.

В судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: результати огляду (а.с.1), протокол про адміністративне правопорушення (а.с.2), акт огляду (а.с. 3), протокол роз`яснення прав (а.с. 4), диск (а.с.8), посвідчення (а.с. 9), свідоцтво (а.с. 10), протокол (а.с.15), схема (а.с.17).

Оглядом диску (а.с.8) встановлено, що на ньому мається один файл, з останніми знаками «mp4», час зйомок не відображений. На відеозапису зафіксовані ОСОБА_2 , поліцейський, три інші особи, дитина, поліцейський автомобіль та ще один автомобіль, які перебувають не на проїзній частині. Зафіксовано, як ОСОБА_2 відповідає, що керував автомобілем, на питання про те, чи вживав спиртні напої сьогодні, відповідає: «Так» та продуває прилад «Драгер», оглянувши який поліцейський каже: «два нуль п`ять». Під час цих подій дитина запитує: «Ви папу не заарештуєте»? На цьому запис закінчується. Зі змісту відеозаписів не вбачається, щоб поліцейські роз`яснили ОСОБА_2 його право не погодитися з результатом огляду на місці з використанням приладу «Драгер», якщо він з ним не згоден.

Вимогами ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , результати огляду (а.с.1), протокол про адміністративне правопорушення (а.с.2), акт огляду (а.с. 3), протокол роз`яснення прав (а.с. 4), диск (а.с.8), протокол (а.с.15), схему (а.с.17), вважаю належними доказами, так як вони стосуються обставин справи, а саме того, чи керував ОСОБА_2 автомобілем, чи сталася ДТП, чи перебував він в стані сп`яніння, обставин за яких проводився огляд ОСОБА_2 , результатів огляду.

Посвідчення (а.с. 9), свідоцтво (а.с. 10) вважаю належними доказами, так як вони стосуються обставин справи, оскільки вони підтверджують наявність у ОСОБА_2 права керування транспортними засобами та автомобілем «Тойота».

Досліджені судом наступні докази: пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , диск (а.с.8), посвідчення (а.с. 9), свідоцтво (а.с. 10) протокол (а.с.15), схему (а.с.17), вважаю допустимими доказами, так як вони отримані без порушень законодавства.

Оцінюючи визнані належними та допустимими докази з точки зору їх достовірності виходжу з наступного.

Зміст відеозаписів на диску (а.с.8), посвідчення (а.с. 9), свідоцтво (а.с. 10) протокол (а.с.15), схему (а.с.17), вважаю достовірними доказами.

Пояснення свідка ОСОБА_3 про те, що 27 червня 2021 року ОСОБА_2 керував автомобілем, поїхав разом з сином та вчинив ДТП, узгоджуються зі змістом відеозаписів, протоколом (а.с.15) та схемою (а.с.17). Її пояснення про те, що ОСОБА_2 27 червня 2021 року не мав ознак сп`яніння, узгоджуються зі змістом відеозаписів, на яких не вбачається, що порушена координація рухів у ОСОБА_2 , не вбачається ознак неадекватної поведінки останнього. Пояснення свідка ОСОБА_3 про те, що саме розповідав їй ОСОБА_2 , не спростовуються доказами, наявними в справі. Тому пояснення свідка ОСОБА_3 , вважаю достовірним доказом. При цьому беру до уваги, що пояснення свідка є послідовними, підстав з яких би свідок надав неправдиві пояснення, не встановлено.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що він керував автомобілем, в якому був його син, та допустив ДТП, викликав поліцію, узгоджуються зі змістом відеозаписів, протоколом (а.с.15), схемою (а.с.17) та поясненнями свідка ОСОБА_3 . Пояснення ОСОБА_2 про те, що за результатами повторного застосування приладу «Драгер» була виявлена наявність алкоголю в його крові узгоджується з результатами огляду (а.с.1). Пояснення ОСОБА_2 про те, що його син хвилювався узгоджуються з відеозаписом. Пояснення ОСОБА_2 про те, що він вжив невелику кількість пива, узгоджуються зі змістом відеозапису. Його пояснення про те, що він не читав уважно на місці події пояснення внаслідок хвилювання, знаходжу достовірними. Твердження ОСОБА_2 про те, що він не вважав себе таким, що перебуває в стані сп`яніння, узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3 та зі змістом відеозаписів, на яких не вбачається, що у ОСОБА_2 порушена координація рухів, не вбачається ознак неадекватної поведінки останнього. Пояснення ОСОБА_4 про те, що 27 червня 2021 року поліцейські при проведенні його огляду двічі застосовували прилад «Драгер», що за результатами першого застосування алкоголь виявлений не був, що він не погодився з результатами другого застосування цього прибору та просив провести огляд в медичному закладі, узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3 та не спростовуються іншими доказами. Пояснення ОСОБА_2 про те, що підписуючи акт (а.с.3), вважав що підписує його з приводу вчинення ДТП, узгоджується зі змістом запису «вчиняв», так як таке висловлювання за своїм змістом може стосуватися вчинення ДТП, але не може стосуватися згоди або незгоди з результатами огляду. При цьому приймаю до уваги, що відеозапис закінчується безпосередньо після застосування приладу «Драгер», згоду з цими результатами ОСОБА_2 не висловлює. Оцінюючи пояснення ОСОБА_2 про порушення з боку поліцейських його права на огляд в медичному закладі беру до уваги також наступне. Відповідно до п.5 Розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. Як вбачається з запису, під час огляду місця події, проведення огляду ОСОБА_2 , відеозапис вівся нетривалий час, а саме лише під час застосування приладу «Драгер», що свідчить про неналежне ставлення поліцейських до своїх обов`язків та дає підстави вважати, що поліцейські також не виконали свій обов`язок щодо проведення огляду ОСОБА_2 в медичному закладі. Отже пояснення ОСОБА_2 вважаю достовірним доказом.

Письмове пояснення ОСОБА_2 (а.с.5), в якому зазначена його згода з результатами огляду, не приймаю до уваги, так як ці пояснення надані не суду, а у судовому засіданні останній пояснив, що і пояснення не читав внаслідок того, що поряд з ним перебувала дитина, яка хвилювалася. Пояснення ОСОБА_2 стосовно суперечностей в поясненнях, які він надав суду, та в письмових поясненнях, які були складені на місці події, вважаю достовірним і таким, що викликає довіру.

Результат (а.с.1), протокол (а.с.2), акт огляду (а.с. 3) вважаю недопустимими доказами, так як відповідно до п. 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735 у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не погодився з результатом огляду, проведеного на місці, просив провести його огляд у медичному закладі, але йому в цьому було відмовлено.

Обговорюючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, приймаю до уваги наступне. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в в`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, іншими документами; обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків; у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.; огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського; огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним; направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна.

Як передбачено п 12.1. Правилдорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»), під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Приходжу до переконання, що на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, які визнані допустимими, належними та достовірними, встановлено, що 27 червня 2020 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Тойота», не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого стався наїзд на електричну опору та пошкодження автомобіля «Тойота», а тому в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Стаття 130 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 27 червня 2021 року було проведено огляд на місці ДТП, він не погодився з результатами цього огляду та, реалізуючи своє право пройти огляд в медичному закладі, просив провести такий огляд, поліцейські відмовили йому пройти огляд у медичному закладі.

Також встановлено, що відносно останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Обговорюючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП виходжу з наступного.

Як передбачено п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України від 10 жовтня 2001 року №1306, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

Відповідно до п. 3 Розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі за текстом «Інструкція»), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану; ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Як передбачено п. 6 Розділу 1 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Як передбачено п. 7 Розділу 1 вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). Як передбачено п. 1 Розділу II вказаної Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Як передбачено ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Враховуючи вказане положення Конституції України, приймаючи до уваги положення ст.ст.7, 245 КУпАП, згідно яких ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, приходжу до переконання, що у судовому засіданні не добуто допустимих та належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання в протоколі як на доказ, на результати огляду на місці, не належить приймати до уваги, так як ОСОБА_2 , незважаючи на його незгоду з результатами такого огляду, було відмовлено у реалізації права пройти огляд в медичному закладі, у зв`язку з чим результат (а.с.1), протокол (а.с.2) та акт огляду (а.с. 3) визнані недопустимими доказами.

Дослідивши докази, а також приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, приходжу до переконання, що доказів того, що 27 червня 2021 року ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не добуто, а отже відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а тому є підстави для закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставиною, яка пом`якшує відповідальність ОСОБА_2 визнаю щире розкаяння останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи характер правопорушення, особу ОСОБА_2 , який працює, ступінь вини у вчиненні правопорушення, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, обставину, яка пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, вважаю, що на нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП належить накласти стягнення у виді штрафу.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 266, 268, 283, 284, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у виді штрафу в сумі 850 грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп. в дохід держави.

Провадження у даній справі в частині адміністративного правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП..

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Прасолов