Справа №: 458/447/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 грудня 2021 року м.Самбір

розглянувши клопотання старшого начальника відділення поліції №2 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови суду від 21.07.2020 року стосовно ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

02.12.2021 до суду надійшло клопотання начальника відділення поліції №2 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Сенюги В. щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови суду стосовно ОСОБА_1 , в якому просить вирішити питання про заміну особі адміністративного стягнення у виді арешту на інший вид стягнення, оскільки ОСОБА_1 хворіє психічним захворюванням і не може утримуватись в ІТТ.

Враховуючи вище викладене, просить вирішити питання пов`язане з виконанням судового рішення, оскільки вказані обставини унеможливлюють виконання постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.07.2020 року.

Розглянувши матеріали клопотання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про настання давності виконання постанови Самбірського міськрайонного суд Львівської області від 21.07.2020 щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Як вбачається з постанови Самбірського міськрайонного суд Львівської області від 21.07.2020р, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді арешту на строк 7 діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Статтею 302 КУпАП визначено лише три підстави для припинення виконання постанов про накладення адміністративних стягнень: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Однак, визначений у ч. 1 ст. 303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень є загальним і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Згідно матеріалів справи, постанова суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, своєчасно була звернута до виконання.

У чинній редакції ст. 303 КУпАП визначено не давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а давність звернення її до виконання, що в свою чергу, створює правозастосовні проблеми на завершальній стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення. Фактична безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи державам членам стосовно адміністративних санкцій.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003, зазначивши, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до Основного Закону України людина, її права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тобто панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, і вони як елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України, тощо.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

За період з часу винесення постанови, з 21.07.2020 до часу розгляду матеріалів клопотання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови суду, у суді, постанова про накладення адміністративного стягнення не виконана, оскільки за результатом вжитих органом поліції заходів стало відомо, що ОСОБА_1 не може утримуватись в ІТТ через психічні захворювання, що підтверджується відповідною довідкою.

За таких обставин, керуючись принципом верховенством права, яке не обмежується лише законодавством, а й повинно відповідати ідеології справедливості, суд приходить до висновку, що постанова Самбірського міськрайонного суд Львівської області від 21.07.2020 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту на строк 7 діб, не підлягає виконанню, у зв`язку із закінченням строків давності її виконання.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Припинити виконання постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.07.2020р. у справі № 458/447/20 стосовно ОСОБА_1 в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді арешту на строк 7 діб за давністю її виконання, звільнивши останнього від відбування вказаного адміністративного стягнення, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вказаного судового рішення.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя