Справа № 442/4044/21 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 33/811/1093/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Барнацького П.С. розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2021 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 23.05.2021 о 21 год 50 хв в м. Дрогобичі по вул. Пилипа Орлика керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT35D», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків за допомогою алкотестера Drager, результат огляду 0,40 проміле.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст постанови суду першої інстанції отримав лише 7 липня 2021 року. Просить скасувати постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2021 року у справі у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження по цій справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вказує, що суд належним чином не дослідив докази вини особи: не викликав працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, водія та свідків для допиту, а лише обмежився їх письмовими поясненнями, належним чином не дослідив протокол про адміністративне правопорушення. Суддя у своїй постанові при прийнятті рішення про винуватість особи у скоєнні адміністративного правопорушення посилається виключно на відеоматеріали, які взагалі відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення і не відоме їх походження та законність. Відеоматеріали на які посилається суддя не вписані до протоколу про адміністративне правопорушення, як додатки до протоколу на підтвердження винуватості, а отже не могли братися судом як належний та допустимий доказ під час судового розгляду.

Зазначає, що водія не відстороняли від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про те, що якби ОСОБА_1 був у нетверезому стані працівники поліції, які складали адміністративний протокол, відсторонили б його від керування транспортним засобом. Однак поліцейські чітко усвідомлювали, що водій тверезий і може керувати транспортним засобом і тому не вилучили автомобіль.

Звертає увагу, що інспектор був змушений не тільки запропонувати пройти тестування за допомогою технічного приладу, а також проінформувати про порядок застосування спеціального технічного засобу і можливості пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Оскільки цього зроблено не було, апелянт фактично був позбавлений можливості реалізувати своє право, вимагати сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку робочого запису вимірювальної техніки, як того вимагає положення п.5 розділу II «Проведення огляду на стан сп`яніння поліцейськими і оформлення його результатів» Інструкції №1452/735.

Вказує, що не надавалося направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як того вимагає положення п.8 розділу II «Проведення огляду на стан сп`яніння поліцейськими і оформлення його результатів» Інструкції №1452/735.

Окрім цього, судом не взято до уваги, що працівниками поліції було надано тимчасовий дозвіл №138643 серія DT, який виданий 23 травня 2021 року і в якому зазначено серію протоколу про адмінправопорушення серії ААБ №099454 від 23 травня 2021 року. Натомість у протоколі про адміністраціє» правопорушення ААБ №099454 вказана дата - 25 травня 2021 року о 21 год. 55 хв. Такі дії працівників поліції свідчать про фальсифікацію протоколу відносно ОСОБА_1 та вказаний адміністративний протокол не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Барнацького П.С. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, апеляційну скаргу слід задоволити з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Також, у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті вказується на таке: 1) звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників; 2) при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені в статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз; 3) зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, вищевказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Однак наведені в судовому рішенні докази не свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема не підтверджують його перебування за кермом автомобіля.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, відповідно до ст. 256 КУпАП, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, а саме п. 7 розділу ІІ, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 099454 від 23.05.2021 р., наявного в матеріалах справи (а.с.3), огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Проте, як зазначив в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився без залучення свідків.

В підтвердження, захисником Барнацьким П.С. надано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 099454, яку було надано ОСОБА_1 , в якому дата його складення зазначена 25.05.2021 р. та в такому відсутні відомості про свідків.

Апеляційний суд звертає увагу, що до матеріалів справи не долучено письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Крім цього, в графі суть адміністративного правопорушення міститься виправлення результатів спеціального технічного пристрою, щодо вмісту етанолу в крові.

У матеріалах справи відсутній відеозапис, який би підтверджував факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

При винесенні постанови, суд першої інстанції оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у справі «Кобець проти України» 14.02.2008 року зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2021 року, з підстав наведених у клопотанні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2021 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.06.2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.