Справа № 461/6152/21 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/811/1432/21 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Єфіменко В.А. та представника Галицької митниці Держмитслужби Андріїва М.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2021 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил, а саме 449806,19 грн. та конфіскації в дохід держави предмету порушення митних правил, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №1015/20900/21 від 03.06.2021р., а саме: смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGDF3QN/A IPHONE 12 Pro MAX, Pacific Blue, 256 GB IMEI/MEID 43764, кількістю 1 шт.; смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGDE3QN/A IPHONE 12 Pro MAX, Gold, 256 GB IMEI/MEID 21914, кількістю 1 шт.; смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGD73QN/A IPHONE 12 Pro MAX, Graphite, 128 GB IMEI/MEID 12479, кількістю 1 шт.; смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGMT3QN/A IPHONE 12 Pro, Pacific Blue, 256 GB IMEI/MEID 29305, кількістю 1 шт.; смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGMT3QN/A IPHONE 12 Pro, Pacific Blue, 256 GB IMEI/MEID 38668, кількістю 1 шт.; смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGMQ3QN/A IPHONE 12 Pro, Silver, 256 GB IMEI/MEID 20589, кількістю 1 шт.; смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGMK3QN/A IPHONE 12 Pro, Graphite, 128 GB IMEI/MEID 02075, кількістю 1 шт.; смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGJ83PM/A IPHONE 12, Blue, 64 GB IMEI/MEID 92140, кількістю 1 шт.; смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «OPPO A15» CPH2185, Mystery Blue, 2GB/ 32GB IMEI1: 1930, кількістю 1 шт.; смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «Mi» 10T Pro Lunar Silver 8GB RAM 256GB ROM, IMEI1: 6674, кількістю 1 шт.; смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «Mi» 11 Midnight Gray 8GB RAM 256GB ROM, IMEI1: 84892, кількістю 1 шт.; смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE 11 Pro (сірого кольору), кількістю 1 шт.; смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE 11 Pro (зеленого кольору), кількістю 1 шт.; смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE 12 (чорного кольору), кількістю 1 шт.; смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE 11 Pro MAX (зеленого кольору), кількістю 1 шт.; смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE 11 (бузкового кольору), кількістю 1 шт.; смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE SE (білого кольору), кількістю 1 шт.; смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «OPPO» Model: CPH2069, кількістю 1 шт.; смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «REDMI» Model: M1908C3XG, кількістю 1 шт.; смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «HUAWEI» Model: MAR-LX1A, кількістю 1 шт.; смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «REDMI» Model: M2006C3MNG, кількістю 1 шт.; навушники без упакування, з ознаками таких, що були у користуванні ТМ «APLLE AIRPODS», кількістю 3 комплекти; навушники без упакування, з ознаками таких, що були у користуванні ТМ «APLLE AIRPODS Pro», кількістю 3 комплекти, загальною кількістю 21 шт., 6 комплектів та вартістю 449806,19 грн. - конфіскувати в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України за зберігання товару на складі митниці у сумі 35,51 грн.

Відповідно до постанови, 03 червня 2021 року близько 12 години 06 хвилин громадянин України ОСОБА_1 на автомобілі марки «VOLKSWAGEN», модель «GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія, з приватної поїздки, через пункт пропуску «Краківець-Корчова», митного поста «Яворів», Галицької митниці Держмитслужби, смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор». Згідно ч. 5 ст. 366 МК України обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Під час митного оформлення виникла підозра, щодо наявності у вказаному автомобілі будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. У зв`язку з цим автомобіль було скеровано в місце поглибленого огляду транспортних засобів, де під час проведення огляду було виявлено прихований товар, а саме:- смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGDF3QN/A IPHONE 12 Pro MAX, Pacific Blue, 256 GB IMEI/MEID 43764;- смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGDE3QN/A IPHONE 12 Pro MAX, Gold, 256 GB IMEI/MEID 21914;- смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGD73QN/A IPHONE 12 Pro MAX, Graphite, 128 GB IMEI/MEID 12479;- смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGMT3QN/A IPHONE 12 Pro, Pacific Blue, 256 GB IMEI/MEID 29305;- смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGMT3QN/A IPHONE 12 Pro, Pacific Blue, 256 GB IMEI/MEID 38668;- смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGMQ3QN/A IPHONE 12 Pro, Silver, 256 GB IMEI/MEID 20589;- смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGMK3QN/A IPHONE 12 Pro, Graphite, 128 GB IMEI/MEID 02075;- смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «APLLE» MGJ83PM/A IPHONE 12, Blue, 64 GB IMEI/MEID 92140;- смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «OPPO A15» CPH2185, Mystery Blue, 2GB/ 32GB IMEI1: 1930;- смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «Mi» 10T Pro Lunar Silver 8GB RAM 256GB ROM, IMEI1: 6674;- смартфон новий в упакуванні виробника ТМ «Mi» 11 Midnight Gray 8GB RAM 256GB ROM, IMEI1: 84892;- смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE 11 Pro (сірого кольору) - 1 шт.; - смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE 11 Pro (зеленого кольору) - 1 шт.;- смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE 12 (чорного кольору) - 1 шт.;- смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE 11 Pro MAX (зеленого кольору) - 1 шт.;- смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE 11 (бузкового кольору) - 1 шт.;- смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «APLLE» IPHONE SE (білого кольору) - 1 шт.;- смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «OPPO» Model: CPH2069 - 1 шт.;- смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «REDMI» Model: M1908C3XG - 1 шт.;- смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «HUAWEI» Model: MAR-LX1A - 1 шт.;- смартфон без упакування, з ознаками такого, що був у користуванні ТМ «REDMI» Model: M2006C3MNG - 1 шт.;- навушники без упакування, з ознаками таких, що були у користуванні ТМ «APLLE AIRPODS» - 3 шт.;- навушники без упакування, з ознаками таких, що були у користуванні ТМ «APLLE AIRPODS Pro» - 3 шт.;Загальна кількість: смартфони - 21 шт., навушники - 6 комплектів.

Вказаний товар переміщувався через митний кордон України з приховуванням від митного контролю та знаходився у передній панелі приборів в місці розташування подушки безпеки пасажира, доступ до даного товару став можливим після демонтажу кришки подушки безпеки пасажира. Конструктивних змін до транспортного засобу не вносилось.

На постанову судді особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати дану постанову та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, а при її винесенні допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Вказує, що з протоколу «Про порушення митних правил № 1015/ 20900/21 від 03.06.2021 р. вбачається, що розгляд справи відбудеться 22.06.2021 року о 9 год. за адресою: м.Львів, вул. Чоловського , 2 Галицький районний суд м.Львова. Однак, з Галицького районного суду м.Львова він не отримав жодного повідомлення (повістки). Та повідомлення з Державної Митної служби України Львівська митниця про розгляд справи, яка має відбутись 29.07.2021 року він отримав лише 05.08.2021 року.

Одночасно повідомляє, що він не згідний з оцінкою товару (смартфонів) в кількості 21 штука , яка була визначена експертизою.

Адже частина товару ( смартфони) без упаковки, з ознаками такого, що були у користуванні 10 шт. із загальної кільтості 21 шт., які були вилучені та конфісковані в дохід держави, було придбано у Польщі за низьку ціну, їх технічна характеристика викликає сумніви щодо нормального користування ними у побуті без ремонту.

Таким чином, оцінка цих 10 шт. смартфонів, бувших у користуванні, істотно вплинула на загальну оцінку і вартість всього товару 21 шт., а тому завищена сума штрафу- 449806, 19 грн.

Також не відповідає вимогам ст. 494 (Протокол про порушення митних правил), складений Державним інспектором відділу митного оформлення № 3 м/н «Яворів» Галицької митниці «Держмитслужби» від 03.06.2021 року, який був складений без понятих, свідків. Виходячи з вищенаведеного, вважає, що суддя Галицького районного суду м. Львова Романюк В.Ф. грубо порушив норми процесуального права ,що є підставою для скасування судового рішення.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив взяти до уваги долучену до матеріалів справи розписку про оренду автомобіля у власника ОСОБА_2 та допитати ОСОБА_2 в якості свідка у судовому засіданні.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Єфіменко В.А., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення представника митного органу, який заперечив проти її задоволення, допитавши свідка ОСОБА_2 , вивчивши апеляційну скаргу, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції не було дотримано в повному обсязі.

Так, висновки судді, що викладаються у постанові, в силу вимог ст.283 КУпАП повинні ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, та підтверджуватися не лише належними, допустимими доказами, але й у своїй сукупності та взаємозв`язку незаперечними та достатніми доказами.

На митний орган, як на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративне правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів та доведення фактів й обставин, викладених в протоколі. Натомість суд обмежений доводами та доказами, наданими сторонами у справі, та приймає рішення на основі проведеного їх аналізу та оцінки.

З врахуванням вивчених матеріалів справи, перевірених доводів апеляційної скарги, вбачається, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не дотримано вказаних вимог закону, не перевірено об`єктивність та повноту провадження у справі, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ч.1 ст.483 МК України є неправильним, оскільки здійснений без повного аналізу матеріалів справи, внаслідок чого неможливо зробити висновок про його винуватість у порушенні вказаних митних правил.

На переконання апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, не є обґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно п.5 ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, передбачена ч. 1 ст. 483 МК України.

Тобто, основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України (розуміється активна поведінка особи).

Переміщення товарів/вантажу із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України є наявність в діях правопорушника вини.

Аналіз статті 483 МК України дає підстави вважати, що склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, передбачає наявність прямого умислу особи на переміщення товарів з приховуванням від митного контролю шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування, кількості та вартості товарів, що полягає у активних діях, що вчиняє особа, усвідомлює їх та прагне досягнути результату протиправними способами.

Згідно з протоколом про порушення митних правил 03 червня 2021 року близько 12 години 06 хвилин громадянин України ОСОБА_1 на автомобілі марки «VOLKSWAGEN», модель «GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія, з приватної поїздки, через пункт пропуску «Краківець-Корчова», митного поста «Яворів», Галицької митниці Держмитслужби, смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор». Під час митного оформлення виникла підозра, щодо наявності у вказаному автомобілі будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. У зв`язку з цим автомобіль було скеровано в місце поглибленого огляду транспортних засобів, де під час проведення огляду було виявлено прихований товар. Вищевказані телефони переміщувались через митний кордон України з приховуванням від митного контролю та знаходились у передній панелі приборів в місці розташування подушки безпеки пасажира, доступ до даного товару став можливим після демонтажу кришки подушки безпеки пасажира. Конструктивних змін до транспортного засобу не вносилось.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 надав пояснення, відповідно до яких йому не було відомо про те, що в автомобілі знаходились мобільні телефони, оскільки вищевказаний транспортний засіб ним було орендовано у ОСОБА_2 за суму три тисячі гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою. Він не повідомив ОСОБА_2 , що має намір виїхати за кордон на його автомобілі, тому власник транспортного засобу не повідомив про наявний товар.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав пояснення, згідно з якими, вказав, що в його володінні перебуває автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Оскільки він являється пенсіонером тому додатковий дохід йому приносить транспортний засіб, яким він перевозить певний товар по Україні. Його знайомий ОСОБА_3 просив його доставити вищевказані мобільні телефони у Вінницю, однак він протягом місяця перебував на лікарняному після проведеної операції, тому машину передав у оренду ОСОБА_1 за певну плату. Так як з ОСОБА_1 він добре знайомий та мобільні телефони знаходились в машині в місці передбаченому для подушки безпеки, він був впевнений, що вони знаходяться у надійному місці, тому не говорив останньому про те, що вони є у автомобілі.

Так, апеляційним судом встановлено, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності не є власником транспортного засобу «VOLKSWAGEN», модель «GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а вказаним транспортним засобом користувався на основі розписки, якою він орендував у власника ОСОБА_2 вищевказаний автомобіль.

Апеляційний суд бере до уваги пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , оскільки їхні пояснення є логічними, взаємоузодженими та підтверджуються матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії громадянина ОСОБА_1 не містять прямого умислу на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовленого сховища (тайника), оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані на доведення того, що ОСОБА_1 мав підстави вважати, що у даному транспортному засобі наявний товар з прихованим від митного органу товаром.

Згідно ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази по справі мають бути належними та допустимими. Належний доказ - це доказ, зміст якого відтворює фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. Допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Статтею 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції, "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку".

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.51КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Процес про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Аналогічну правову позицію визначив Постановою від 31.01.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18): один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, необхідно врахувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) та відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовленого сховища (тайника).

Тобто, митним органом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовленого сховища (тайника), що виключає наявність в його діях складу порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, так як протоколом про порушення митних правил №1015/20900/21 від 03.06.2021 року та іншими доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 знав або зміг про наявність у транспортному засобі, який він отримав в оренду спеціально виготовленого сховища (тайника).

Таким чином, апеляційна скарга містить обґрунтовані правові підстави для скасування постанови суду, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 483 МК України не доведена.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з ч.3 ст. 528 МК України, у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 528 МК України, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1015/20900/21 від 03.06.2021 року товар, підлягає поверненню власнику, або уповноваженій ним особі після належного митного оформлення, або для повернення цього товару за межі митної території України без стягнення витрат за його зберігання.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2021 року.

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України - скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1015/20900/21 від 03.06.2021 року товар повернути ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі після належного митного оформлення, або для повернення цього товару за межі митної території України без стягнення витрат за його зберігання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич