Справа № 298/908/21
Номер провадження 3/298/592/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, Великоберезнянського селищного голову, за ст.188-28 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №089899 від 2 серпня 2021 року, складеного інспектором СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Ковач С.Ю., 29 липня 2021 року о 12 год. 00 хв. в смт.В.Березний гр. ОСОБА_1 , являючись відповідально-посадовою особою за утримання доріг в смт.В.Березний, не виконав законних вимог працівника поліції, а саме вимогу №1 від 19 липня 2021 року, чим порушив п.1.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.188-28 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Пояснив, що в місцевому бюджеті відсутні кошти на утримання доріг місцевого значення, зокрема, на ремонт вулиці Загородня, вимогу про ремонт якої було порушено в приписі поліції. Ствердив, що питання щодо визначення обсягу фінансування на утримання доріг місцевого значення не належить до його одноособових функцій, це повноваження сесії селищної ради, рішення щодо цього приймаються депутатами селищної ради. Водночас зауважив, що ремонт вказаної вулиці повинно виконати підприємство "Онур".

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають відповідальності за правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують психічне ставлення особи до вчиненого нею діяння і його негативних наслідків, зокрема вина, мотив, мета правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є вина, що виражається у формах умислу (прямого і непрямого) чи необережності (самовпевненості і недбалості). Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП). Правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Диспозицією статті 188-28 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у невиконанні законних вимог (приписів) посадових осіб Національної поліції України щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху (формальний склад).

Суб`єкт даного правопорушення спеціальний, тобто керівники дорожньо-будівельних, шляхоексплуатаційних, транспортних, комунальних та інших підприємств, установ і організацій, що забезпечують безпеку дорожнього руху, або інші посадові особи, безпосередньо відповідальні за дотримання правил, нормативів і стандартів у сфері безпеки руху транспорту й пішоходів.

Згідно ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Частиною 4 ст.24 цього закону передбачено, що єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 ст.27 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті.

Згідно ст. 52-3 вказаного закону до повноважень Національної поліції України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серед інших, зокрема належить: участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Аналізуючи склад вказаного адміністративного правопорушення, суд зазначає, що обов`язковими умовами притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 188-28 КУпАП, є:

-перебування вулично-дорожньої мережі на балансі відповідного власника (органу влади, місцевого самоврядування тощо);

-виявлення документально зафіксованих недоліків в частині експлуатаційного стану автодоріг, що не відповідають відповідним ДСТУ;

-направлення у встановленому порядку посадовими особами уповноважених підрозділів Національної поліції законних вимог (приписів) відповідним посадовим особам, відповідальним за утримання вулично-дорожньої мережі в належному експлуатаційному стані;

-наявність у суб`єкта правопорушення (конкретної посадової особи) чітко визначених законодавством обов`язків щодо утримання вулично-дорожньої мережі в належному експлуатаційному стані;

-невиконання законних вимог (приписів) відповідальними посадовим особами органу власника вулично-дорожньої мережі.

Тобто при складанні протоколу за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті, до якої притягується особа за порушення вимог законодавства. В іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

У судовому засіданні встановлено, що 2 серпня 2021 року у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.188-28 КУпАП.

При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення при кваліфікації дій ОСОБА_1 не вбачається вчинення ним дій, передбачених ст.188-28 КУпАП, в протоколі не зазначено, в чому полягало невиконання припису щодо усунення порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, як передбачає ст.188-28 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення неповно викладена об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції ст.188-28 КУпАП, що вказує на невідповідність протоколу вимогам ст.256 КУпАП.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів на підтвердження викладеного в протоколі. В справі про адмінправопорушення відсутні будь-які фактичні дані: показання свідків, технічних приладів та засобів відеоспостереження, інші документи, які б вказували на обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП, та підтверджували вину останнього.

У долученій до протоколу схемі відсутні показання свідків, технічних приладів та засобів фото-чи відео спостереження, схема не містить відомостей про особу, яка її склала. Додані до протоколу фото є незрозумілими, на таких відсутня інформація, яка саме вулиця на них зображена, фотокартки незавірені та не підписані, відсутня дата їх виготовлення.

До матеріалів справи долучено вимогу (припис) інспектора СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Ковач С.Ю. від 19 липня 2021 року №1, однак той факт, що припис отриманий Великоберезнянською селищною радою не доводить обов`язок ОСОБА_1 щодо виконання такого.

В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП, що до його посадових обов`язків належить усунення порушень правил, норм та стандартів, що стосується забезпечення дорожнього руху, і що саме він у зв`язку з цим несе відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, матеріали справи взагалі не містять жодного посилання на закріплення за відповідною посадовою особою обов`язків у сфері забезпечення експлуатаційного стану вулично-дорожньої мережі.

Так, суду не надано посадову інструкцію Великоберезнянського селищного голови або ж інші локальні нормативно-правові акти, які б передбачали повноваження ОСОБА_1 щодо вжиття заходів по виконанню вказаної вимоги (припису), зокрема, щодо виділення коштів для проведення вказаних у вимозі робіт, безпосереднього проведення таких робіт, джерела їх фінансування, тощо.

Вивченням змісту протоколу про адміністративне правопорушення та додатків до нього, судом встановлено, що вони не містять жодних документів, які підтверджують відповідно до законодавства призначення ОСОБА_1 посадовою особою, відповідальною за забезпечення експлуатаційного стану вулично-дорожньої мережі. Матеріали справи не містять жодних даних, які би давали підстави стверджувати, що обов`язок усунення порушень встановлених у приписі покладено на ОСОБА_1 .

Між тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що вулиця Загородня в смт.Великий Березний, вимогу про усунення ям, на якій поставлено у приписі поліцейського, перебуває на балансі Великоберезнянської селищної ради і є вулицею, що перебуває у комунальній власності територіальної громади селища.

При цьому, необхідно зауважити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, та суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 від 2 серпня 2021 року, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, останній вказував про об`єктивну неможливість виконання такої вимоги у встановлений строк через відсутність у бюджеті селища коштів на ремонт вулиці Загородня. Крім цього, в судовому засіданні ОСОБА_1 також ствердив про те, що кошти на зазначені цілі не передбачені в місцевому бюджеті, що унеможливлює проведення робіт з ремонту вулиці.

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що в діях ОСОБА_1 був відсутній умисел, спрямований на невиконання вимоги посадової особи уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, оскільки своєчасне виконання цих вимог неможливо в силу об`єктивних причин.

Разом із тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 відповідно до своїх посадових обов`язків мав об`єктивну можливість виконати вимогу (припис) від 19 липня 2021 року №1, але умисно не виконав припис.

Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження), тобто, вказуючи у протоколі про певного роду факти, уповноважена особа має довести, що вони дійсно мали місце з вини особи, якій ставляться у провину, однак, у цій ситуації цього принципу дотримано не було.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши докази у справі, проаналізувавши їх у сукупності, суддя приходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.188-28 КУпАП суд не вбачає,відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 188-28, 247, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.188-28 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.