ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/521/21 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч. 1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 р. cуддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я., при секретарі Романській К.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно постанови, ОСОБА_1 27 липня 2021 року о 14 год. 02 хв. на а/д М-12 Стрий Знам`янка 164км+500м, керував транспортним засобом «Mitsubishi Grandis», н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» ARHJ-0251 (повірка дійсна до 23 жовтня 2021 року) та огляду в найближчому медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2021 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом. Зазначає, що відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції не значиться як доказ у протоколі, а тому суд не мав права самостійно віднаходити та відшукувати докази. Звертає увагу суду на те, що він виявив бажання пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а інспектором поліції у цьому було відмовлено. Вказує на те, що направлення на огляд водія транспортного засобу працівниками поліції йому не надавалось. Зазначає, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію з перериванням в часі, чим порушили вимоги законодавства, а тому відеозапис з нагрудних камер працівників поліції є недопустимим доказом. Вважає, що матеріали справи не містять відомостей про те, на який саме технічний засіб (носій) було здійснено фото або відеозапис подій. Зазначає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 245 КУпАП, так як ним не було взято до уваги його пояснення та пояснення захисника. ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що постанова від 10 серпня 2021 року не була проголошена суддею після закінчення розгляду справи.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №200676 від 27 липня 2021 року; відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом 27 липня 2021 року о 14 год. 02 хв. на а/д М-12 Стрий Знам`янка; відеозаписах із нагрудних відеокамер поліцейських, на яких зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7698 газоаналізатора «Alcotest 6820» ARHJ-0251, яке чинне до 23 жовтня 2021 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНПТОМДЗТОР видпного 27 липня 2021 року о 14 год. 10 хв., проходити який ОСОБА_1 відмовився; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №784389 від 27 липня 2021 року.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним, самостійним і беззаперечним доказом суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки за змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення.

Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Посилання ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять відомостей про технічний засіб (носій) на який було здійснено відеозапис подій спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №200676 від 27 липня 2021 року, в якому вищевказані відомості зазначені, а саме вказано, що до протоколу додаються відео з н/в ВО-00058, ВО-00015, відео з реєстратора. Наведене також спростовує доводи про безпідставність врахування судом даних відеозапису відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції через те, що він не вказаний як додаток до протоколу. Крім того, врахування судом даних відеореєстратора не спростовують правильності висновків суду про відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки вказаний відеозапис наведений у постанові суду як доказ факту керування автомобілем, що ОСОБА_1 і не заперечував у поясненнях суду першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що він виявив бажання пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а інспектором поліції у цьому було відмовлено, суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі підтверджується відеозаписом із нагрудних відеокамер працівників поліції. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 виявив бажання вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений 27 липня 2021 року о 14 год. 02 хв. і о 14 год. 04 хв. йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, о 14 год. 10 хв. видано направлення для проходження огляду в медзакладі. В подальшому на неодноразові вимоги працівників поліції пройти вказаний огляд на місці зупинки ОСОБА_1 відмовлявся, а виявляв лише бажання пройти такий огляд в медичному закладі пізніше самостійно. При цьому, працівниками поліції було детально роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від такого огляду, після чого в період з 14 год 08 хв. по 14 год 10 хв. ОСОБА_1 від проходження огляду як на місці зупинки так і в медичному закладі відмовився, вчинивши таким чином правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що о 15 год. 06 хв. ОСОБА_1 все таки виявив бажання пройти огляд в медичному закладі не спростовують факту вчинення ним зазначеного правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу працівниками поліції йому не надавалось, суд вважає безпідставними, оскільки пройти огляд в найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано в долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписах нагрудних камер працівників поліції. Крім того, таке направлення наявне в матеріалах справи і воно вказане як додаток у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, яке є закінченим з моменту відмови водія від проходження огляду. Пояснення ОСОБА_1 , що без консультації із адвокатом він не міг прийняти рішення щодо згоди на проходження огляду є безпідставними, оскільки як правильно вказав суд першої інстанції дії водія в даному випадку полягають у безумовному виконанні вимог п.2.5. Правил дорожнього руху. Виконання водіями цих та інших вимог Правил дорожнього руху не може ставитись у залежність від проведення консультацій із захисником. Крім того, ст.268 КУпАП передбачає право на юридичну допомогу саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про недопустимість наявних у справі відеозаписів через те, що додані до протоколу відеозаписи містять перерви у часі, є безпідставним, оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколах суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 245 КУпАП, так як ним не було взято до уваги його пояснення та пояснення захисника є надуманими, так як згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду від 10 серпня 2021 року суд першої інстанції взяв до уваги пояснення як особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності, так і пояснення його захисника, навів їх зміст у постанові та відхилив, навівши обґрунтування такого рішення.

Твердження ОСОБА_1 що постанова від 10 серпня 2021 року не була проголошена суддею без посередньо після закінчення розгляду справи не підтверджені жодними об`єктивними даними, а тому суд вважає їх необґрунтованими.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2021 року відносно нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя