Справа №345/3085/21
Провадження № 3/345/830/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2021 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ,офіційно не працює, громадянин України, РНОКПП - НОМЕР_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 231836від 17.07.2021, в якому зазначено, що ОСОБА_1 17.07.2021 р. о 14 год. 35 хв. в м. Калуш по вул. Промислова, керував транспортним засобом DAF XF 105.460д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкірного покриву обличчя, нечітка вимова. На місці зупинки від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та в лікарні відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_2 заперечив вину у вчиненні адмінправопорушення, яке йому інкримінується. Пояснив, що про складений відносно нього протокол дізнався лише, коли прийшла повістка з суду.

На той час він працював водієм на підприємстві «Енергобудпостач». 17.07.2021 р. близько 10-ї години ранку він підігнав тягач з причіпом для погрузки на підприємство в м. Калуші. Оскільки, того дня він мав їхати на відпочинок, то не міг їхати в далекий рейс. Тому він біля автомобіля чекав, коли прибуде інший водій, щоб його замінити. Близько 13-ї години до нього прибув директор ОСОБА_3 з іншим водієм і погрожував йому звільненням за те, що він не хоче далі їхати в рейс до м. Києва. Також директор висловлював йому безпідставні претензії, в тому числі щодо того, що він перебуває в нетверезому стані. В подальшому приїхали поліцейські і почали розпитувати за ДТП, але жодного ДТП за його участю не було. Він спокійно забрав всі свої речі з тягача, оскільки розумів що надалі він там працювати не буде, і його з того місця забрала жінка зі своєю подругою, які приїхали по нього на легковому автомобілі. Поліцейські не пропонували йому проходити огляд на стан сп`яніння і жодного протоколу не складали. Зауважив, що в протоколі вказано, що він складений о 17 год. 00 хв., але в цей час він вже був дома в с. Підліссі.

Будучи допитаною в судовому засіданні як свідок дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_4 розповіла, що 17.07.2021 р. біля 16 год. 00 хв. разом з подругою ОСОБА_5 приїхали в м. Калуш забрати чоловіка, оскільки, того дня мали їхати на відпочинок за межі області. Біля вантажівки вони поліцейських не бачили. Там був інший водій ОСОБА_6 . Чоловік забрав свої речі з вантажівки і вони поїхали в напрямку м. Івано-Франківськ. Чоловік мав при собі посвідчення водія і саме він керував автомобілем її подруги. Близько 17 год. 00 хв. вони всі разом були вже в с. Підліссі.

Будучи допитаною в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона працює разом з дружиною ОСОБА_1 і вони дружать сім`ями. 17.07.2021 р. вони спільно мали їхати на відпочинок на Шацькі озера. Проте, близько 12-ї годин ОСОБА_1 подзвонив дружині і попросив забрати його з м. Калуша. По ОСОБА_1 вони поїхали разом на її легковому автомобілі. Близько 16 години вони прибули в м. Калуш, де біля вантажного автомобіля їх чекав ОСОБА_1 . ОСОБА_1 завантажив свої речі в її автомобіль, сів за кермо її автомобіля і вони поїхали в сторону міста Івано-Франківська. ОСОБА_1 мав при собі посвідчення водія. Спершу заїхали в село Підлісся, де живуть Небивалови, а вже близько 17 години вона приїхала до себе додому в м. Івано-Франківську. Коли забирали його з м. Калуша, то поліцейських біля вантажного автомобіля вона не бачила.

Для надання пояснень в судове засідання викликався поліцейський СРПП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Багранівський І.Є. Провістку про виклик в судове засідання він отримав особисто в приміщені суду 07.09.2021 р. Проте в судове засідання 16.09.2021 р. поліцейський не прибув і не повідомив про причини неприбуття.

Таку позицію працівника поліції слід розцінити як небажання підтримувати обвинувачення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення.

Захисник адвокат Іванів О.Б., просить закрити провадження у справі, оскільки, в діях ОСОБА_7 нема складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже 17.07.2021 р., в той час коли прибули поліцейські, його підзахисний автомобілем не керував і відповідно не мав обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Просить врахувати, що за адміністративним позовом його підзахисного рішенням суду від 16.09.2021 р. скасовано постанову серії БАБ № 962673 від 17.07.2021 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, її захисника, дослідивши протокол та додані до нього матеріали, приходжу до наступних висновків.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказана норма законодавства покладає саме на водіїв, а не на інших учасників дорожнього руху, обов`язок на вимогу працівника поліції проходити огляд для визначення стану сп`яніння.

Аналогічно і за статтею 130 КУпАП відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння настаєдля особи, яка керує транспортним засобом, а не для пасажира чи власника (володільця) автомобіля.

Проте, матеріали справи про адмінправопорушення не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 17.07.2021 р. о 14 год. 35 хв. керував транспортним засобом марки DAF XF 105.460д.н.з. НОМЕР_2 .

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 231836 від 17.07.2021р. (а.с. 1), в якому зазначені обставини правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_8 , не може слугувати єдиною підставою для притягнення особи до адмінвідповідальності, без наявності інших належних, допустимих, об`єктивних і неспростовних доказів вини особи у вчиненні адмінправопорушення.

Незважаючи на те, що у КУпАП протокол про правопорушення віднесений до виду доказів вини правопорушника, суд вважає, що це суперечить принципу верховенства права і протокол не може бути доказом вини особи, а лише актом адміністративного звинувачення.

Окрім того, як вбачається з показів свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на час складання протоколу про адмінправопорушення, а саме о 17 год 00 хв. 17.07.2021 р. ОСОБА_1 був вже в с. Підлісся, тобто на значній відстані від місця, де йому нібито пропонували проходити огляд на стан сп`яніння поліцейські. Тобто протокол складався без участі ОСОБА_1 і йому насправді не пропонували надати пояснення, що є порушенням прав особи, відносно якої він складається.

Щодо акту огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3) та направлення водія на огляд в заклад охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 2), то ці докази можуть підтверджувати лише ті обставин, що працівники поліції пропонували особі пройти огляд на стан сп`яніння. Проте, ці документи жодним чином не підтверджують, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

В протоколі про адмінправопорушення зазначені свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Ці особи викликались в судове засідання для надання показів. Повістки надсилались їм на адреси, які вказані в протоколі (а.с. 29-34). Проте, в судове засідання 02.09.2021 р. вони не прибули з невідомих для суду причин.

Не забезпечено явку в судове засідання цих свідків і працівниками поліції, хоча судом було запропоновано їм, як стороні обвинувачення, забезпечити явку цих свідків в судове засідання 16.09.2021 р. (а.с. 37)

Щодо письмових пояснень цих осіб (а.с. 6-7), то без допиту їх в судовому засіданні, вони не можуть розцінюватись як допустимий доказ, адже особа, відносно якої складено протокол, та її захисник позбавлені можливості ставити питання свідкам.

Окрім того, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є недостовірні дані, що ставить під сумнів правдивість всієї інформації, зазначеної в цих письмових поясненнях. Як вказує в своїх письмових поясненнях ОСОБА_3 , водій ОСОБА_1 , керуючи вантажним автомобілем, пошкодив його. Проте, як вбачається з рапорту інспектора СРПП Ю.Дарвай (а.с. 8) факт вчинення ДТП не знайшов свого підтвердження. Також в поясненні свідка ОСОБА_6 фігурує прізвище особи « ОСОБА_9 » і для суду є незрозумілим про яку особу йде мова.

Щодо письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , наявних на аркушах справи 4 і 5, то суд не бере їх до уваги, оскільки, вони викладені у вигляді завчасно заготовлених шаблонів, що викликає сумніви в їхній достовірності.

Відеозапис, який наявний на долученому до протоколу диску (а.с. 11), також жодним чином не доводить того, що ОСОБА_1 17.07.2021 р. о 14 год. 35 хв. керував автомобілем. На відео зафіксовано тільки як ОСОБА_1 йде по дорозі попри вантажний автомобіль.

На відео навіть не зафіксовано пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я і небажання ОСОБА_1 проходити такий огляд.

Щодо рапорту інспектора СРПП Ю.Дарвай (а.с. 8), то цим доказом також не доводиться факт керування ОСОБА_1 17.07.2021 р. о 14 год. 35 хв. транспортним засобом. Адже, в самому рапорті працівниця поліції посилається на повідомлення ОСОБА_3 про те, що нібито ОСОБА_1 керував автомобілем. Проте, сама інспекторка не була очевидцем того, щоб у вказаний в протоколі час ОСОБА_1 керував автомобілем.

Щодо копії постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 9), то, з урахуванням того, що копія такої постанови не була вручена особі, відносно якої вона винесена, а ОСОБА_1 оспорює викладені в ній факти і на даний час в межах адміністративної справи № 345/3717/21 вже ухвалено рішення, яким дану постанову скасовано (а.с. 39), вона не має преюдиціального характеру. Будучи винесеною тим самим поліцейським, що і протокол про адміністративне правопорушення, без наявності інших безсумнівних доказів, ця постанова не може слугувати достатнім доказом того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 17.07.2021 р. о 14 год. 35 хв.

Щодо копії такого документу як разовий договір-заявка № 515 від 16.07.2021 р., то суд не бере цей документ до уваги, адже ця копія жодним чином не засвідчена, через що відомості, викладені в цьому документі, викликають небезпідставні сумніви. Окрім того, в цьому документі зазначено, що датою завантаження вантажу є 16.07.2021 р., а датою вивантаження 19.07.2021 р., тобто ці відомості жодним чином не доводять, що саме 17.07.2021 р. о 14 год. 35 хв. за адресою м. Калуш по вул. Промислова ОСОБА_1 керував автомобілем.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з урахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст.6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних належних, допустимих, об`єктивних і переконливих доказів того, що 17.07.2021 р. о 14 год. 35 хв. в м. Калуш по вул. Промислова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки DAF XF 105.460д.н.з. НОМЕР_2 , то, вважаю, що на ОСОБА_1 станом на вказаний час не поширювались вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, адже він не був водієм і відповідно в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 266, 283-287 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя