Справа № 303/5091/21
Провадження № 3/303/2610/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Котубей І.І.,

з участю секретарів судового засідання Дорош У.О., Годьмаш О.В.,

прокурора Закарпатської обласної прокуратури Вакули Ю.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - Петрик В.В.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Москва, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, Мукачівського міського голови,

за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 33-02/432 від 15 червня 2021 року, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду Мукачівського міського голови, тобто будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам п.2 ч.1 ст. 28 Закону та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 26.11.2020 року, головуючи на засіданні 1 сесії Мукачівської міської ради 8 скликання, на засіданні ради у встановленому законом порядку самостійно публічно не оголосив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час розгляду та голосування за проєкт рішення Мукачівської міської ради «Про умови праці Мукачівського міського голови Мукачівського району Закарпатської області» (надалі прийнято як рішення Мукачівської міської ради від 26.11.2020 № 20 «Про умови оплати праці Мукачівського міського голови Мукачівського району Закарпатської області»).

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 33-02/433 від 15 червня 2021 року, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду Мукачівського міського голови, тобто будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам п.3 ч.1 ст. 28 Закону та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 26.11.2020 року, головуючи на засіданні 1 сесії Мукачівської міської ради 8 скликання під час розгляду та голосування за проєкти рішень Мукачівської міської ради з 3 по 22 включно в цілому пакетом, у т.ч. за проєкт рішення «Про умови оплати праці Мукачівського міського голови Мукачівського району Закарпатської області» (надалі прийнято як рішення Мукачівської міської ради від 26.11.2020 № 20 «Про умови оплати праці Мукачівського міського голови Мукачівського району Закарпатської області»), проголосував «ЗА» вказаний проєкт рішення, чим прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Вищевказані протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 направлені до суду 23.06.2021 року, постановою судді від 24.06.2021 року вони об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні прокурор пояснила, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, його вина у вчиненні цих порушень повністю доведена, складені відносно нього протоколи відповідають вимогам закону, а тому є всі підстави для визнання ОСОБА_1 винним і застосування відносно нього адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, із застосуванням положень ст. 30 КУпАП, яка передбачає можливість призначення судом позбавлення права обіймати певні посади не залежно від того, чи передбачено воно в санкції статті. Із доводами захисника, викладеними в письмовому поясненні, не погоджується, вважає помилковим його твердження про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Крім того, прокурор вказує на те, що початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли зібрано, проаналізовано зібрані фактичні дані та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок оформлюється у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно, в даній справі датою виявлення правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , є 15.06.2021 року, коли були відносно нього складені відповідні протоколи.

Також прокурор у поданому до суду письмовому висновку звертає увагу, що в даній справі відсутні підстави для визнання адміністративних правопорушень малозначними, оскільки в такому випадку винна особа не лише не притягується до відповідальності, а й руйнується визначений законом механізм протидії корупції, характеризує законодавче положення про звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю як корупціогенний чинник.

При цьому, в судовому засіданні прокурор погодилась з тим, що існує різна судова практика щодо визначення моменту виявлення адміністративного правопорушення, однак просила врахувати, що тривалий розгляд справи пов`язаний насамперед з поведінкою особи, яка притягується до відповідальності. Зокрема, ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся до Національного агентства для складання відносно нього протоколу, а в подальшому розгляд справи в суді кілька разів відкладався саме у зв`язку його неявкою до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, підтримав пояснення захисника щодо відсутності в його діях складів адміністративних правопорушень та наявності підстав для закриття провадження у справі.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Петрик В.В. в судовому засіданні пояснив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ОСОБА_1 особисто, за 7 днів подав до Мукачівської міської ради заяву про наявність конфлікту інтересів при розгляді питання про затвердження умов оплати його праці, на сесії він, як головуючий, оголошував питання порядку денного, під час обговорення даного питання він звертався до депутатів про те, що ставить на розгляд питання оплати його праці, це є вимогою законодавства, що слід вважати виконанням вимог ч.1 ст. 59-1 «Конфлікт інтересів» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Оскільки на законодавчому рівні відсутнє конкретне та чітке правило щодо змісту усного повідомлення про наявний реальних конфлікт інтересів, то в даному випадку повідомлення може здійснюватися в довільній формі. Відповідно, обов`язком міського голови є будь-яке доведення такої інформації до відома колегіального органу до початку голосування. Цю вимогу ОСОБА_1 виконав, тобто самостійно та публічно виступив перед депутатами на сесії, а також за 7 днів подав до ради відповідну заяву про наявність конфлікту інтересів.

Також захисник звертає увагу на те, що суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно вчиняється умисно. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б вказували на суб`єктивні наміри ОСОБА_1 умисно не повідомляти про наявність конфлікту інтересів, а також відсутні об`єктивні дані про наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_1 та його представницькими повноваженнями в момент прийняття рішення. За фактом не зазначення в протоколі засідання сесії міської ради заяви ОСОБА_1 щодо наявного в нього конфлікту інтересів проведено службове розслідування, за результатами якого до керівника секретаріату ради ОСОБА_2 було застосовано захід дисциплінарного впливу. Дані обставини дають підстави стверджувати, що в діях міського голови відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Щодо частини другої даної статті, то рішення ОСОБА_1 не приймав, а тільки брав участь в ухваленні рішення колегіальним органом, тому він не може бути притягнутим до відповідальності за цією статтею.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП слід не лише констатувати наявність приватного інтересу, а і встановити, чи є конфлікт інтересів реальним. У направлених до суду протоколах не відображене встановлення фактів, які підтверджують наявність реального конфлікту інтересів, матеріали справи не містять доказів, які свідчать про суперечність його приватного інтересу в оплаті його праці його повноваженням міського голови. Участь ОСОБА_1 у голосуванні не вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення, оскільки «за» нього проголосувало 28 із 39 присутніх депутатів. Голосування окремою особою само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між її діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом.

Крім того, в судовому засіданні захисник вказує на те, що провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Мотивує це тим, що відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, що передбачено п.7 ст. 247 КУпАП. Моментом виявлення правопорушення в даній справі є 15.03.2021 року, коли Національним агентством з питань запобігання корупції було надіслано запит щодо надання інформації та копій документів в рамках збору доказів по справі. В зв`язку з цим, саме з вказаної дати слід рахувати шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, який закінчився 15.09.2021 року. Оскільки 15.09.2021 року строк розгляду справи було зупинено, а 06.10.2021 року відновлено, то відповідно пройшов шестимісячний строк з дня виявлення правопорушення в розумінні ст. 38 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

З приводу того, що моментом виявлення корупційних правопорушень є не дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, а дата, коли уповноважений суб`єкт дізнався про факт адміністративного правопорушення, існує усталена практика судів як першої, так і апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення прокурора, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, розглянувши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом

Згідно ст.247 п.7 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

У відповідності ст.38 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

За приписами ст. 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення та день його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2021 року Національне агентство з питань запобігання корупції направило до Мукачівської міської ради запит, в якому вказує, що ним здійснюється збір доказів вчинення Мукачівським міським головою ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 КУпАП, і в межах даних заходів виникла потреба в отриманні копій документів, що перебувають в розпорядження міської ради.

Відповідно, на момент направлення даного запиту Національним агентством вже було виявлено факт адміністративного правопорушення, була відома особа, яка на їх думку це порушення вчинила, визначено кваліфікацію її дій за ст. 172-7 КУпАП, тобто, як мінімум цього дня вже було розпочато провадження в адміністративній справі, яке неможливо без факту виявлення порушення. В подальшому, після виявлення порушення, агентством здійснювався збір відповідних доказів з метою доведення його вини та складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 13.05.2021 року, 21.05.2021 року та 03.06.2021 року Національним агентством з питань запобігання корупції ОСОБА_1 направлялися листи, згідно яких останній запрошувався прибути до Національного агентства для ознайомлення з протоколами про адміністративні правопорушення, отримання других примірників протоколів. Цим самим підтверджується той факт, що день складання протоколів про адміністративні правопорушення 15.06.2021 року, не може вважатися днем виявлення таких порушень, оскільки самим Національним агентством значно раніше зазначається, що ОСОБА_1 такі порушення вчинені і він запрошується для ознайомлення з протоколом.

За таких обставин приходжу до висновку, що доводи прокурора про те, що моментом виявлення правопорушень є день складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме 15.06.2021 року, є необґрунтованими. Відповідно, днем виявлення адміністративних правопорушень слід вважати 15.03.2021 року.

Закінчення шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення зумовлено об`єктивними причинами. Зокрема, незважаючи на те, що такі порушення були виявлені 15.03.2021 року, відповідні протоколи були складені і направлені до суду 15.06.2021 року, тобто через три місяці після виявлення порушень. Судом такі протоколи з доданими до них документами отримані 23.06.2021 року, постановою від 24.06.2021 року справи об`єднані в одне провадження, розгляд справи призначено на 08.07.2021 року, тобто в межах п`ятнадцятиденного строку, визначеного ст. 277 КУпАП. В подальшому, 08.07.2021 року розгляд справи відкладався за клопотанням прокурора для належної підготовки і оформлення відповідного висновку, наступне судове засідання призначене на 22.07.2021 року. Цього дня судовий розгляд не відбувся в зв`язку з неявкою як особи, яка притягується до відповідальності, так і прокурора. При цьому, ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення судового засідання в зв`язку з перебуванням у відпустці за межами України. З врахуванням періоду перебування головуючого у черговій відпустці судове засідання у справі призначене на 15.09.2021 року. В дане судове засідання ОСОБА_1 також не з`явився, розгляд справи не відбувся, оскільки його участь є обов`язковою, судове засідання відкладено на 06.10.2021 року. При цьому, за клопотанням прокурора, строк розгляду справи було зупинено до 06.10.2021 року. В подальшому строк розгляду справи відновлювався та зупинявся кілька разів з різних причин, судом вживалися відповідні заходи щодо розумних строків судового розгляду, зокрема, судові засіданні відкладалися на незначний проміжок часу, у випадку неявки особи строк розгляду справи зупинявся.

Незважаючи на це, починаючи з 15.03.2021 року, тобто з моменту виявлення правопорушення, строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення закінчився 15.09.2021 року.

При цьому не можуть бути прийнятими до уваги доводи прокурора про те, що у випадку рахування моменту виявлення порушення 15.03.2021 року сплив строку накладення адміністративного стягнення зумовлений поведінкою саме ОСОБА_1 , який кілька разів не з`явився до Національного агентства для складання протоколу та кілька разів не з`являвся до суду на розгляд справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не з`являвся до Національного агентства з поважних причин і кожного разу повідомляв про причини неявки, надаючи підтверджуючі документи. В період з часу отримання справи судом і до 15.09.2021 року, тобто до моменту закінчення строків накладення адміністративного стягнення, розгляд справи відкладався не тільки через неявку ОСОБА_1 , а і за клопотанням прокурора.

Крім того, навіть у випадку зловживання особою своїми процесуальними правами і умисним затягуванням розгляду справи, що в даній справі не є підтвердженим, строк накладення стягнення не може бути судом продовжений.

З врахуванням вищенаведених обставин приходжу до висновку, що на момент розгляду справи закінчився шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

При цьому слід зазначили, що пункт 7 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення прав людини і основоположних свобод. За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Тобто, обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, визначені ст. 247 КУпАП, відповідно до пункту 7 якої провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведених обставин не надається оцінка щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки, приймаючи рішення про закриття справи в зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд позбавлений можливості вирішувати питання про його винуватість або невинуватість.

Приймаючи рішення в даній справі судом також враховується практика Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 року у справі Олександр Волков проти України) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від незаявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Керуючись ст. 38, 247 п.7, ч.1,2 ст.172-7, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі за ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП України на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду І.І.Котубей