Справа № 199/9613/21
ПОСТАНОВА

іменем України

15.12.2021 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 3 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що він 18.11.2021 об 11:25 годині в місті Дніпрі по вул. Передова, 2 керував мопедом «Honda Dio», будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами від 23.03.2018, виконавче провадження № 22156604 згідно постанови Дніпровського районного ВДВСГТУЮ в Дніпропетровській області.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщеним про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, а також через офіційний веб-сайт судової влади, в тому числі SMS-повідомленням, яке він отримав 01.12.2021 о 16:41 годині, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

ЄСПЛ в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, не з`явилася в судове засідання, при тому, що вона обізнана про розгляд даної справи, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши письмові докази у справі, вважаю, щопровадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, при вчиненні адміністративного правопорушення на транспорті, до якого відноситься і правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, необхідно встановлювати та зазначати в протоколі про адміністративне правопорушення нормативно-правовий акт, який було порушено водієм, оскільки диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП є бланкетною нормою.

Натомість, протокол про адміністративне правопорушення у відношенні водія ОСОБА_1 , який визначає межі судового розгляду справи, не містить зазначення в ньому про порушення ОСОБА_1 вимог діючого законодавства України, зокрема ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до якої забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

В той же час, в справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Таким чином, при розгляді справи у відношенні ОСОБА_1 суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді.

У зв`язку з цим слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Приймаючи до уваги зміст рішень ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії», суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, є умисел на вчинення вказаного проступку.

Тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, під час керування транспортним засобом, має усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання, тобто така особа повинна бути обізнана про встановлення відносно неї тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом та, діючи всупереч такому обмеженню, керувати транспортним засобом.

В той же час матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 станом на 18.11.2021 було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, враховуючи і те, що постанова державного виконавця від 23.03.2018 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами винесена за відсутності боржника, тобто ОСОБА_1 , і не містить в своєму змісті відомостей про отримання боржником копії даної постанови.

З метою з`ясування відомостей про те, чи був ОСОБА_1 сповіщений про факт його тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, суд двічі направляв запити як до Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, так і до Васильківського ВДВС у Синельківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо надання відомостей про отримання боржником копії постанови державного виконався від 23.03.2018 по виконавчому провадженню № 22156604 від 23.03.2018.

Дніпровський районний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області та Васильківський ВДВС у Синельківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), отримавши запити суду, обґрунтовану відповідь на питання суду не надали. З відповідей від 02.12.2021 та від 13.12.2021 лише слідує, що Дніпровський районний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області та Васильківський ВДВС у Синельківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не можуть зорієнтуватися, у кого ж на виконанні повинно бути виконавче провадження № 22156604 від 23.03.2018, оскільки перенаправляють його один одному.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, працівник поліції, який був уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен був з метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, долучити до справи доказ того, що водій був обізнаний про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення, проте цього не зробив.

Викладені обставини свідчать про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко