Номер провадження: 33/813/1265/21
Номер справи місцевого суду: 495/4056/21
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу бухгалтером матеріального відділу КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 164-14 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2021 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164-14 ч.3 КУпАП.

Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2021 року скасувати частково. Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164-14 ч.3 КУпАП. В іншій частині прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 164-14 КУпАП закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 також подала заяву, у якій просить суд поновити строк на подачу апеляційної скарги на постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2021 року, посилаючись на те, що суд першої інстанції не надіслав їй протягом строку на апеляційне оскарження копію оскаржуваної постанови.

В судове засідання, призначене на 12.10.2021 року, ОСОБА_1 не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

Так, матеріали справи не містять відомостей про направлення ОСОБА_1 судом копії оскаржуваної постанови.

У заяві про поновлення строку, ОСОБА_1 посилається на те, що копію оскаржуваної постанови суду вона отримала лише 27.08.2021 року, тобто вже після спливу строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.

За таких обставин та враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Так, слід зазначити, що ОСОБА_1 не оскаржує фактичні обставини справи та у апеляційній скарзі визнає себе винною у вчиненні інкримінуємого їй адміністративного правопорушення, а саме в ч.3 ст. 164-14 КУпАП, однак просить звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, посилаючись на те, що вказаним порушенням матеріальної шкоди не заподіяно, сума нарахованого її доходу за місяць становить 9540 грн., при цьому мінімальний розмір штрафу, передбачений санкцією ч.3 ст. 164-14 КУпАП, перевищує середньомісячний її заробіток, що може поставити її сім`ю в скрутне матеріальне становище. Окрім того, апелянт зазначає, що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягалась.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст.164-14 КУпАП, придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель відповідно до вимог закону; застосування конкурентного діалогу або торгів з обмеженою участю, або переговорної процедури закупівлі на умовах, не передбачених законом; невідхилення тендерних пропозицій, які підлягали відхиленню відповідно до закону; відхилення тендерних пропозицій на підставах, не передбачених законом або не у відповідності до вимог закону (безпідставне відхилення); укладення з учасником, який став переможцем процедури закупівлі, договору про закупівлю, умови якого не відповідають вимогам тендерної документації та/або тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі; внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, не передбачених законом; внесення недостовірних персональних даних до електронної системи закупівель та неоновлення у разі їх зміни; порушення строків оприлюднення тендерної документації -

тягнуть за собою накладення штрафу на службових (посадових), уповноважених осіб замовника від тисячі п`ятсот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , як бухгалтера матеріального відділу КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород Дністровської міської ради, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП, а саме невідхилення Замовником тендерних пропозицій, які підлягали відхиленню відповідно до Закону, а саме: Замовником під час проведення процедури відкритих торгів за предметом закупівлі ДК 021:2015: 33600000-6 Фармацевтична продукція на порушення вимог пункту 1 частини 1 статті 31 Закону не відхилено тендерну пропозицію учасника приватного підприємства «САНА КО» (далі - ПП «САНА КО») з підстав її невідповідності кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим статтею 16 цього Закону.

Апеляційний суд вважає, що при накладенні адміністративного стягнення, суд першої інстанції, врахував конкретні обставини правопорушення, особу правопорушника, яка до адміністративної відповідальності раніше не притягувалася, працює, відсутність заподіяної вчиненим правопорушенням матеріальної шкоди; обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника згідно ст. ст. 34-35 КУпАП судом не встановлено та з урахуванням наведеного, правомірно вважав, що стягнення повинно бути обрано у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 164-14 КУпАП - наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.).

Можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення передбачена статтею 22 КУпАП, відповідно до вимог якої при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Так, Мінюст в листі від 06.03.2018 року №8887/4408-33-18/11.2.2 пояснив, що чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними. Орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчиненого діяння та обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами аналізу тендерної пропозиції ПП «САНА КО» встановлено наступне:

- відповідно до вимог пункту 3.1 Таблиці 1 «Документи для підтвердження інформації про відповідність пропозиції Учасника кваліфікаційним критеріям на підставі статті 16 Закону» Додатку 2 до тендерної документації учасник повинен надати довідку у довільній формі, за підписом керівника, скріплену печаткою учасника, з інформацією про виконання аналогічних договорів, за кодом ДК 021:20-6-Фармацевтична продукція, які укладені в 2017. або 2018. або 2019 роках, разом із аналогічними договорами не менше двох (надати копії).

Однак, у складі тендерної пропозиції учасника ПП «САНА КО» не надано довідку у довільній формі, за підписом керівника, яка скріплена печаткою учасника, з інформацією про виконання аналогічних договорів (за кодом ДК 021:20-6 - Фармацевтична продукція, які укладені в 2017. або 2018. або 2019 роках) та копії відповідних аналогічних договорів (не менше двох).

Санкція статті ч. 3 ст. 164-14 КУпАП та особливості предмету договору не можуть свідчити про малозначність вчиненого правопорушення, а тому підстави для застосування статті 22 КУпАП та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, тому підстав для скасування постанови судді першої інстанції, на що вказує ОСОБА_1 у своїй апеляції, немає.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу бухгалтером матеріального відділу КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 164-14 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра