ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: особи стосовно, якої закрито провадження - ОСОБА_1 , представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Можейко Є.Ф., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 , на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2021 року, якою стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито провадження за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу 28.11.2020 року об 16.05 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ» д/н НОМЕР_1 , знаходячись на перехресті вул. Запорізьке шосе та вул. Рибінського у м. Дніпро, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав переваги у русі та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка пересувалася за допомогою електросамоката. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 16.2 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Постановою суду від 13 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_1 закрито провадження за ст. 124 КУпАП, у звязку з відсутністю складу правопорушення.

Приймаючи рішення районний суд зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення п. 16.2 ПДР України, оскільки ОСОБА_2 не була пішоходом, так як перетинала дорогу на електросамокаті, що підтверджується поясненнями учасників події та матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та винести нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги апелянтка обгрунтовує тим, що рішення суду не законне, оскільки суд сам встановив, що вона керувала транспортним засобом, та вважає, що ОСОБА_1 повинен їй був надати перевагу, чого не зробив тим самим порушив п. 16.2 ПДР України.

Адвокат Можейко Є.Ф. в апеляційному суді підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарга про наявність у його діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП, то під час апеляційного розгляду вони не знайшли своє підтвердження.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 місцевий суд дотримався цих вимог закону.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Оскільки, вказана стаття є бланкетною нормою та відсилає до Правил дорожнього руху України, а тому суд І інстанції під час розгляду матеріалів справи повинен встановити чи порушив пункт ПДР України водій, який зазначений уповноваженою особою в протоколу про адміністративне правопорушення.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, що працівником поліції ставиться ОСОБА_1 в провину порушення п. 16.2 ПДР України, що останній знаходячись на перехресті, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав переваги у русі та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка пересувалася за допомогою електросамоката.(а.с.1)

Пунктом 16.2 ПДР України, визначено, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Районний суд розглядаючи матеріали справи вірно встановив, що ОСОБА_2 не була пішоходом, так як перетинала дорогу на електросамокаті. Дані обставини підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та безпосередньо наданими показами в суді.

Отже, беручи до уваги вище викладене можливо дійти до висновку, що матеріалами справи не доведено порушення п.16.2 ПДР України, яке ставиться в провину ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не була пішоходом, як зазначено в протоколі працівником поліції. Тобто, об`єктивна сторона правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 при розгляді справи є недоведеною.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд законно та обґрунтовано закрив провадження стосовно ОСОБА_1 у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2021 року, якою стосовно ОСОБА_1 закрито провадження за ст. 124 КУпАП, у звязку з відсутністю складу правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький