Справа № 647/2261/21
№ провадження 3/647/1545/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2021 року Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Корсаненкова О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , не працюючої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, суд

встановив:

До Бериславського районного суду Херсонської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КпАП України відносно ОСОБА_1 від 20.08.2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнала та пояснила, що на ринок, який знаходиться навпроти зупинки с. Веселе прийшла до своєї подруги, якій принесла квіти. Остання в цей час здійснювала продаж риби. Через деякий час, продавець відійшла до вбиральні та попросила приглянути за товаром. Під час її відсутності підійшли покупці та попросили продати сушеної риби, на що ОСОБА_1 погодилася. ОСОБА_1 просила провадження у справі закрити за відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення, оскільки господарською діяльністю не займалася та не займається.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

У протоколі зазначено, що, з показів свідків, ОСОБА_1 здійснювала торгівлю за адресою 59 км. траси Херсон-Генічеськ на ринку навпроти зупинки с. Веселе та реалізувала сушену рибу «Тарань» у кількості 2 шт. на суму 30,00 грн. ОСОБА_2 та отримала від останньої готівкові кошти в сумі 30,00 грн., чим порушила ч.2 ст. 50 ЦК України, ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та господарських організацій». Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КпАП України.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_2 від 20.08.2021 року, доданих до протоколу, вбачається, що вона 20.08.2021 року о 13-30 год. купила на ринку в с. Веселе напроти зупинки сушену рибу тарань у кількості 2 шт. на суму 30,00 грн. Рибу купила у продавця ОСОБА_1 та попросила документи на реалізацію товару. ОСОБА_1 зазначила, що документів в неї немає та вона не підприємець.

На підтвердження зазначеного, до протоколу додано фотокартки із зображенням ОСОБА_1 під час здійснення продажу риби ОСОБА_2 .

Відповідно до частин 1 і 2 статті 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.164 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 164 КпАП України, суб`єктом даного адміністративного правопорушення є саме суб`єкт господарювання.

Частинами 1 та 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Статтею 42 зазначеного Кодексу дано визначення, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ліцензія це документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку у разі його встановлення Кабінетом Міністрів України за умови виконання ліцензійних умов.

Отже, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, поняття господарської діяльності передбачає будь-яку діяльність особи, направлену на отримання доходу в грошовій, матеріальній і нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством

Згідно ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тож, відповідальність за порушення вимог щодо здійснення підприємницької діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання можуть нести тільки суб`єкти господарювання.

Згідно із ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 рішення від 06.09.2005 року), суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Частини 1 та 2 статті 6 Конвенції передбачають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним та беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, обставина що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення

Оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону, як підприємець чи є найманим працівником.

Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , а також фотокартками не підтверджено факту систематичного здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності.

За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, за відсутності достатніх та переконливих доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, тобто є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, та систематично здійснює господарську діяльність, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КпАП України.

Керуючись ст. ст. 164, 247, 283-285 КпАП України, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КпАП України закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова набрала законної сили __________ 2021 року.

Суддя О.О.Корсаненкова