КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/5616/2021
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю захисника Матющенка Івана Олексійовича, розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною в порушенні п. 13.1, 2.10 (А) Правил дорожнього руху і вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 визнано винною в тому, що вона 21 березня 2020 року о 22 год. 15 хв., керуючи автомобілем Хюндай д.н.з. НОМЕР_1 в м. Київ на вул. М.Бойчука, 16, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем КіаСорренто, д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 ), в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушено п. 13.1 ПДР та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, після даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушила п. 2.10 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_1 29 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказала на те, що 12 листопада 2021 року ознайомилася з матеріалами цивільної справи № 757/11508/21 та встановила, що провадження в цій справі відкрито за позовом ТОВ «Страхова компанія «Кредо» на підставі постанови Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року в справі 757/18804/20, прийнятої, в свою чергу, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, що не кореспондується з загальними нормами права та вимогами чинного законодавства щодо обов`язкової участі сторони у справі, надання об`єктивної оцінки доказам, наданим на розгляд до суду, що підлягали ретельному вивченню, дослідженню та урахуванню у прийнятому судом рішенні. Натомість, нею виявлено негативну бездіяльність зі сторони судового органу влади, яким її 04 листопада 2020 року до суду не допустили та обманули, що у вказаний день суддя був тимчасово непрацездатним, і судовий розгляд буде відкладено на іншу дату. При цьому з отриманої з веб-сайту судової влади інформації, суддя Шепутько С.В. 04 листопада 2020 року приймала участь та ухвалила рішення у 18 справах, в тому числі в справі 757/18804/20.

Висловлювала сумніви щодо дати протоколів про адміністративне правопорушення, чи не складені вони на підставі припущень заінтересованих осіб заднім числом.

Вказувала, що невідомо, де знаходяться оригінали вказаних протоколів, і на підставі чого суд першої інстанції 04 листопада 2020 року приймав рішення, де знаходяться пояснення, надані працівникам патрульної поліції ОСОБА_1. та ОСОБА_3 21 березня 2020 року та результати співставлення автомобілів, якими підтверджено, що пошкодження припаркованого автомобіля КІА не є спорідненим за висотою на 350 мм. з виступаючими елементами автомобіля ОСОБА_1 .

Вказувала, щодо дзеркала автомобіля Хюндай, вказані ушкодження виникли та документально зафіксовані працівниками УПП при контакті з вантажівкою, яка притисла автомобіль ОСОБА_1 у взагалі іншому місці та в інший час, що мало місце в Голосіївському районі м. Києва. При цьому матеріали судової справи 757/18804/20 містять переконливі, аргументовані і не спростовані фотодокази, що автомобіль Хюндай не заподіював і не міг заподіяти пошкодження автомобілю КІА через очевидну неспівмірність таких ушкоджень за висотою з виступаючими елементами автомобіля ОСОБА_1 на 350 мм.

Посилалася на ст. 7 КУпАП, рішення Конституційного Суду України, судову практику ЄСПЛ.

Вважала, що у разі дотримання судом в справі № 757/18804/20 вимог щодо обов`язкової участі сторони, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідження та належної оцінки письмових доказів, суд мав прийняти рішення за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, до якого ОСОБА_1 жодного відношення не має.

Вказувала, що особисто нею постанова від 04 листопада 2020 року не отримувалась на про її існування вона дізналась з матеріалів цивільної справи 757/11508/21, яка до розгляду ще не призначалась.

На підставі вищевикладеного просила поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови № 757/18804/20 від 04 листопада 2020 року, апеляційну скаргу розглянути на підставі досліджених у повному обсязі письмових доказів і за її участю; за результатами розгляду апеляційної скарги постанову Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року в справі № 757/18804/20 скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення закрити за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Розглянувши зазначене клопотання, перевіривши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 , яка підтримала клопотання про поновлення строку та просила його задовольнити, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з наступного після дня винесення постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, які виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).

Також, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

Судом встановлено, що постановою Печерського районного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП. Враховуючи, що оскаржувану постанову було винесено 04 листопада 2020 року, а також враховуючи положення ст. 294 КУпАП, останнім днем для подачі апеляційної скарги є 16 листопада 2020 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 вказує на те, що вона була введена в оману, оскільки 04 листопада 2020 року її до суду не допустили, обманули, що у вказаний день суддя є тимчасово непрацездатним і судовий розгляд буде відкладено на іншу дату.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2020 року захисником ОСОБА_1 адвокатом Селівончиком А.І. отримано копію постанови по справі № 757/18804/2020 для передачі ОСОБА_1 (а. с. 57).

Доказів розірвання договору про надання правничої допомоги з захисником Селівончиком А.І . ОСОБА_1. надано не було, та в апеляційній скарзі не зазначено, що ОСОБА_1 зверталася зі скаргою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури з приводу неналежного виконання своїх обов`язків захисником Селівончиком А.І., зокрема з підстав непередання їй отриманої ним копії постанови по справі № 757/18804/2020.

Вказана обставина свідчить про те, що захисник Селівончик А.І. а, отже, і ОСОБА_1 , були обізнані про винесення судом постанови, результати розгляду справи та строки оскарження постанови - десять днів з дня її винесення.

Крім того, посилаючись на те, що ОСОБА_1 була введена в оману щодо тимчасової непрацездатності судді, остання не повідомляє, ким саме і за яких обставин, за її доводами, їй була повідомлена неправдива інформація щодо дати і часу розгляду справи, і нею не надано доказів, що, будучи обізнаною про розгляд судом справи про адміністративне правопорушення за її участі, вона була позбавлені можливості отримати копію оскаржуваної постанови раніше зазначеної нею дати (17 листопада 2021 року) та подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження. Доказів того, що вона зверталася до місцевого суду у період після 04 листопада 2020 року з заявою щодо інформації про час і місце розгляду справи або видачу копії оскаржуваної постанови, апеляційному суду не надані.

У той же час, отримавши постанову суду 21 грудня 2020 року, будучи спеціалістом у галузі права, Селівончик А.І. як захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, мав можливість подати апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня отримання такої постанови.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить висновку, що ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу із пропуском строку, визначеного ч. 3 ст. 294 КУпАП і підстав для його поновлення, що були викликані поважними причинами не вбачається, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновлені строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року.

Повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.