ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року якою провадження відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою закрито провадження відносно ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 13 вересня 2021 року о 16 годині 20 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Ак. Лазаряна, навпроти будинку № 22, ОСОБА_2 керуючи т/з Smart д/н НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Audi Q5 д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП.

В обґрунтування апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що постанову суду було отримано лише 12.11.2021 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховані фактичні обставини справи та зроблені хибні висновки, які ґрунтуються виключно на показах водія ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні представник потерпілого Мовмига О.В. та потерпілий ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали та письмові докази, наявні в справі, відповідно до вимог ст .294 КУпАП, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

ОСОБА_2 було постановлено у провину те, що він порушив вимоги п. 10.1 ПДР про те, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Судом першої інстанції були досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 372610 від 13.09.2021 року;

- схема місця ДТП від 13.09.2021 року;

-фотознімки місця ДТП;

- письмові пояснення учасників провадження.

Відповідно до п. 14.2 б Правил дорожнього руху України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Згідно п. 12.3 Правил дорожнього руху України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З п. 13.3 Правил дорожнього руху України слідує, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Відповідно до п. 11.3 Правил дорожнього руху України на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Проте, як слідує з пояснень ОСОБА_2 , наданих під час апеляційного перегляду, він рухався по вул. Ак. Лазаряна з боку вул. Лабораторної. Далі з увімкненим лівим сигналом повороту, впевнившись в безпечності маневру, зокрема що на зустрічній смузі руху ні кого немає, почав виконувати поворот на прилеглу територію ДНУЗТ, в той час коли він завершував вже поворот та стояв прямо в напрямку заїзду, відбувся сильний удар в задню ліву частину його автомобіля.

Зазначені пояснення повністю підтверджуються схемою з місця ДТП та фотокартками.

Вищевикладене підтверджується й пояснення водія ОСОБА_1 про те, що він рухався по вул. Ак. Лазаряна з боку вул. Лабораторної за автомобілем Smart, який рухався дуже повільно, а тому він прийняв рішення об`їхати вказаний автомобіль по зустрічній смузі.

При цьому, не доведеними є твердження ОСОБА_1 про те, що він переконався у безпечності свого маневру.

З пунктів 1.3, 1.4 Правил дорожнього руху України слідує, що перед початком руху водій зобов`язаний пам`ятати, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують Правила дорожнього руху.

З викладеного слідує, що водій ОСОБА_2 міг розраховувати на те, що перед початком маневру водій ОСОБА_1 переконається, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам.

У висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року та постанові Верховного Суду від 05 квітня 2018 року справа №585/8/16-кп провадження № 51-2167км18) зазначено, що у разі, коли дорожньо-транспортна подія сталася за участі двох водіїв транспортних засобів, для правильного застосування норми про кримінальну відповідальність особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Згідно пункту 10.1. ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Однак, у цій дорожній ситуацій водій ОСОБА_1 маючи намір здійснити обгін транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, на яку здійснював маневр повороту ліворуч водій ОСОБА_2 , чим створив перешкоду для руху останнього. Таким чином, перед початком здійснення обгону водій ОСОБА_1 не переконався в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, ОСОБА_2 подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч, що призвело до наслідків, які настали.

При цьому, враховуючи, що провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а також, що стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за даним ДТП не складався, апеляційний суд позбавлений можливості здійснити оцінку та визначити кваліфікацію дій останнього в даній дорожньо-транспортній пригоді.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам п. 10.1 ПДР України, які б знаходились у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун