ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 23-з/803/290/21 Справа № 202/4146/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П. в справі про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського апеляційного суду від особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П. від розгляду його апеляційної скарги на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2021 року, з мотивів того, що проаналізувавши судові рішення опубліковані у ЄДРСР за наслідками розгляду аналогічних справ суддею Піскун О.П., вважає її упередженою до осіб, які притягуються до відповідальності за ст. 130 КупАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та перевіривши доводи заяви про відвід вважаю, що заява про відвід судді не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, а також спеціальних норм, що передбачають можливість заявити відвід судді і, відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Так, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно положень ч. 1 ст. 2 КУпАП, ч. 2 ст. 7 КУпАП, ст. ст. 9, 129 Конституції України, при вирішенні питання про відвід судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що не регламентовано нормами КУпАП, є підстави для застосування аналогії закону у вигляді норм КПК України, а питання про відвід вирішувати в порядку ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Так, статтею 75 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді справи, а статтею 76 КПК України визначено випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому вважаю, що заява про відвід має бути розглянута по суті.

В рішенні Європейського суду у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10.12.2009) зазначено, що наявність безсторонності має визначатися (з огляду на п. 1 ст. 6 Конвенції) за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд загалом та його склад зокрема відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24.02.93, та «Ветштайн проти Швейцарії7; заява № 33958/96). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають відносини, які розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.96). Безсторонність суду визнається, поки не надано доказів протилежного (рішення «Ветштайн проти Швейцарії).

Враховуючи викладене, суд не вбачає у заявлених ОСОБА_1 обставинах підстав для відводу, оскільки вони не свідчать про неупередженість або безсторонність судді Піскун О.П. при розгляді справи. Незгода учасників процесу з прийнятими суддею рішеннями в інших справах не є підставою для відводу судді.

Інші обставини, які б виключали участь судді Піскун О.П. у розгляді даної справи, в ході розгляду заяви про відвід не встановлені, відтак заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П. - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.М.Кононенко