Справа № 950/1512/21
Номер провадження 3/950/638/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Чхайло О. В., при секретарі судового засіданні Сивоконь А.І., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Васильця С.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого

за ч. 2 ст. 130 КУпАП;

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 490799 від 13.07.2021 ОСОБА_1 звинувачується в тому, що він 13.07.2021 о 15:00 в м. Лебедині по вул. Фабрична керував мопедом Delta д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Порушення вчинив, будучи 02.12.2020 притягнутим до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та послався на ту обставину, що всупереч його вимог поліцейський не надав можливості та не забезпечив йому проходження огляду в лікарні. З діями інспектора не погоджується. Проти складеного протоколу заперечує.

Захисник Казінцева В.Б. зазначив, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським не дотримано ряд положень закону. Крім цього, порушено права особи, яка притягується до відповідальності, а також не доведено його вину. У зв`язку з цим просить провадження у справі закрити.

Заслухавши доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом є завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Ухвалюючи рішення, суд вважає, що досліджені судом докази не дають підстав зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому в вину.

Відповідно до Розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. N 1452/735, встановлено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Разом з тим, в матеріалах адміністративної справи відсутні документи, що підтверджують належний стан технічного засобу газоаналізатор «Alcotest 6820», з використанням якого поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки, зокрема співробітниками поліції не було долучено свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, чинне станом на дату складання протоколу (13.07.2021).

Так, в матеріалах справи міститься надане працівниками поліції, як доказ по справі свідоцтво №12-01/3298 від 01.07.2020 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - приладу Газоаналізатор «Alcotest 6820», в якому зазначено, що дане свідоцтво є чинне до 01.07.2021. Тобто на момент зупинки ОСОБА_1 працівники поліції мали намір провести огляд водія на стан сп`яніння за допомогою спеціального вимірюваного засобу, строк використання якого сплив.

Тому вимоги поліцейських стосовно проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використання вказаного приладу суд не вважає законними, оскільки наслідком таких дій було б визнання отриманих доказів неналежними.

Аналізуючи положення Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що огляд особи на стан сп`яніння повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, після, пропозиція проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу. В разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, водієві повинно бути забезпечено право проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров`я.

В той же час судом встановлено, що ОСОБА_1 не було забезпечено проходження огляду на його вимогу в закладі охорони здоров`я, що є порушенням положень ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. N 1452/735.

Так, порушення порядку огляду на стан сп`яніння знайшло своє підтвердження під час дослідження відеозапису, долученого до матеріалів справи (а.с. 4), з якого вбачається, що ОСОБА_1 не був доставлений працівниками поліції для проходження огляду на стан сп`яніння до найближчого закладі охорони здоров`я незважаючи на те, що водій сам на цьому наполягав. Поліцейські безпідставно проігнорували його вимоги, чим порушили положення ч. 3 ст. 266 КУпАП.

Крім цього, суд враховує доводи сторони захисту і в тій частині, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом та безперешкодно продовжив рух за кермом, пори складений відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оцінивши всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі згідно зі ст. 247 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом не доведена.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 245, 251, 252, 280 КУпАП;

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі до Сумського апеляційного суду скарги через Лебединський районний суд Сумської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. В. Чхайло