справа № 415/9668/21
провадження № 3/415/2193/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" грудня 2021 р. м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справ, що надійшли з ВП № 3 Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Лисичанська Луганської області, ФОП, пенсіонерки, яка не є особою з інвалідністю, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 180-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , являючись суб`єктом підприємницької діяльності, власницею кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , допустила перебування 11.12.2021 о 00:11 год., у вищезазначеному закладі громадського харчування неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без супроводу батьків чи осіб, які б їх супроводжували і несли за них персональну відповідальність.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винною себе у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 180-1 КУпАП, визнала повністю та пояснила, що вона є суб`єктом підприємницької діяльності, власницею кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Про перебування у її закладі 11.12.2021 о 00:11 год. неповнолітніх дітей не знала, бо документи у відвідувачів особисто не перевіряла. Свою провину усвідомила, щиро розкаялася, зробила для себе належні висновки і просила суд суворо її не наказувати.

Суд, вислухавши пояснення правопорушниці ОСОБА_1 та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винність ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.180-1 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді: крім визнання своєї провини правопорушницею в судовому засіданні і в письмових поясненнях, написаних останньою власноруч, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які відповідно до ст. 251 КУпАП суд визнає належними, допустимими, та які повністю доводять провину ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, за обставин, викладених у протоколах:

- з довідок про результати розгляду повідомлення від працівника поліції від 11.12.2021 та рапортів зі служби 102 від 11.12.2021, вбачається, що у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою: м. Новодружеськ, вул. Миру, 49, виявлено групу неповнолітніх осіб, без супроводу дорослих;

- з письмових пояснень неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що 11.12.2021 о 00:11 год., вони перебували у кафе «Африка», яке розташоване за адресою: м. Новодружеськ, вул. Миру, 49, без супроводу дорослих.

Згідно ст. 20-1 Закону України «Про охорону дитинства» діти віком до 16 років з двадцять другої до шостої години можуть перебувати у закладах, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладах громадського харчування лише в присутності принаймні одного з батьків чи іншого законного представника дитини або особи, яка її супроводжує і несе за неї персональну відповідальність.

Власники закладів, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладів громадського харчування та уповноважені ними особи зобов`язані вживати заходів щодо недопущення у такі заклади з двадцять другої до шостої години дітей до 16 років без супроводження осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Власники закладів, у яких провадиться діяльність у сфері розваг, або закладів громадського харчування та уповноважені ними особи мають право у період з двадцять другої до шостої години вимагати у відвідувачів таких закладів документи, що підтверджують досягнення ними 16-річного віку.

Таким чином, враховуючи вищенаведене суд вважає, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 180-1 КУпАП знайшла своє повне підтвердження в суді, і її дії органом поліції кваліфіковані правильно, оскільки вона являючись суб`єктом підприємницької діяльності у сфері закладах громадського харчування, порушила встановлений законом порядок перебування дітей у закладі громадського харчування. Інших доказів, які б ставили під сумнів кваліфікацію дій правопорушниці, суду надано не було.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушниці виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, суд враховує, що відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

І, оскільки, правопорушниця ОСОБА_1 вчинила три епізоди адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.180-1 КУпАП, суд вважає необхідним застосувати правила ст. 36 КУпАП, згідно яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, призначивши правопорушниці ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 180-1 КУпАП.

При призначенні стягнення, суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 не є особою з інвалідністю, ФОП, пенсіонерка, в судовому засіданні своєї провини не спростовувала, щиро розкаялася.

В якості обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушниці, суд приймає до уваги щире розкаяння винної.

Обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжують відповідальність правопорушниці, суд не вбачає.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану правопорушниці, ступеню її вини, наявності обставин, що пом`якшують її відповідальність та відсутність обставин, що її обтяжують, а також з урахуванням характеру вчинених нею правопорушень, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.180-1 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою її виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Підстав для призначення правопорушниці будь-якого іншого стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст.180-1 КУпАП, суд не вбачає.

На підставі ч. 5 ст. 4, ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Керуючись ст. ст. 33, 36, ч.1 ст.180-1, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 180-1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні (Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ /22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд.

Суддя: М.М. Старікова