Номер справи 220/2311/21
Номер провадження 3/220/1014/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., розглянувши матеріали, що надійшли від ВП № 1 Волноваського РВП ГУ Національної поліції в Донецькій області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи-підприємця, до адміністративної відповідальності не притягувалась, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ від 17.12.2021 року, 17.12.2021 р. о 17:48 год. у АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 , яка є ФОП, у продуктовому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не забезпечила виконання п.п. 9 п. 2.2 Постанови КМУ від 09.12.2020 р., а саме продавець ОСОБА_2 обслуговувала покупця ОСОБА_3 , який перебував без засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот. Дані дії кваліфіковані за ч.1 ст.44-3 КпАП України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, будучи обізнаною про складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.44-3 КпАП України, що підтверджується підписом в протоколі та повідомленою про час, дату та місце розгляду такого, усвідомлюючи свій процесуальний статус особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Надала суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, надала письмові пояснення, вину категорично не визнає (а.с. 22).

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі поданої заяви, з урахуванням належного її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

За положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено «поза розумним сумнівом».

Так, відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповіднодо ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладений на осіб, які уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, судом встановлено наступне.

Частина 1 статті 44-3 КпАП України у редакції, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм яка є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Практикою ЄСПЛ констатується, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в Демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Відповідно до п. 2-2 пп. 9 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких, зокрема, здійснюється обслуговування покупців без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання (через вікна видачі, тераси тощо).

Натомість, крім протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 2) суду не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення. Так, з відеозапису (а.с. 19) взагалі не вбачається, що ОСОБА_2 обслуговувала покупця без одягнутих засобів індивідуального захисту. У письмових поясненнях суду (а.с. 22) ОСОБА_1 зазначила, що у час, зазначений у протоколі, до приміщення магазину зайшов ОСОБА_5 , поклав на стіл 200 грн, щоб придбати сигарети, продавець відмовилася його обслуговувати без маски, через пару хвилин зайшли поліцейські та почали задавати питання щодо карантину. Отже, пояснення (письмові) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5-7) суперечать даним відеозапису про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності у них реєстратора розрахункових операцій та ліцензії на роздрібну торгівлю такими товарами. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_3 було придбано сигарети, тобто товар, продаж якого регулюється вищевказаним Законом, натомість належних та достатніх доказів придбання даного товару ОСОБА_6 (товарних чеків, тощо), суду не надано. Пояснення ОСОБА_3 у даному випадку не можна вважати достатнім доказом придбання ним сигарет у ПП ОСОБА_1 .

Жодних інших доказів обслуговування ОСОБА_3 продавцем ОСОБА_2 у приміщенні магазину суду не надано.

Відтак, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до положень п.1 ст.247 КпАП обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що суду не надано достатніх, допустимих та належних доказів наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_7 , оскільки не доведена об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КпАП України.

Враховуючи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суд приходить до висновку що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 44-3 ч. 1, 283, 285 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.А. Дурач