Справа №584/1157/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Свиргуненко Ю. М.
Номер провадження 33/816/563/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Могиленець А.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника адвоката Латишевої В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 29 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 15 вересня 2021 року о 06 годині 40 хвилин на автодорозі Т19-04 «Білопілля-Терни» в районі с. Шкуратівка ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 3302, н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest №6820» у присутності двох свідків. Відповідно до тесту №446, результат огляду склав 0,98% проміле. Таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану постанову, а провадження у справі закрити, оскільки оскаржувана постанова винесена на фактах, які викликають сумніви, з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказує, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, акт огляду на стан сп`яніння не складався.

Зазначає, що здійснював продуття в газоаналізатор на місці і перший раз він не спрацював, а в другий раз показав результат з яким не був згоден, то сумніви щодо його правильності показань повинні були виникати у працівників поліції, і вони також повинні були направити мене до найближчого закладу охорони здоров`я, однак не вчинили цього. Тим паче, що на початку, до проведення огляду на місці на стан сп`яніння просив відвести його до найближчого закладу охорони здоров`я, але працівник поліції зазначив, що вони не є таксі і не будуть нікуди відвозити, цей факт не заперечував допитаний в судовому засіданні працівник поліції, який складав протокол.

Вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою і той факт, що в протоколі зазначається про результати газоаналізатора - тест №446 з результатом 0,98 %, однак свідки підтверджують у своїх письмових поясненнях про результат тесту - 0,79 % і пізніше допитата в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтверджує, що в перший раз апарат не спрацював, а в другий раз показав - 0,79 %, тому в протоколі її підписом засвідчується одні обставини подій, а в поясненнях письмових інші, а в судовому засіданні - знов інші.

Зазначає, що судом не було надано належної правової оцінки тим фактам, що не було законної причини зупинки ТЗ, сам працівник поліції - інспектор Охріменко І.М. зазначив, що причиною зупинки було перевірка на тверезість. Однак Законом України «Про Національну поліцію» не передбачена така причина зупинки. І в поясненнях вказаного інспектора є розбіжності з обставинами, які є на відео.

Вказує, що на відео також чітко видно, що ознак сп`яніння він не має, тим паче, він не керував власним транспортом, а був в цей час на роботі, працює водієм у ФОП та разом з ОСОБА_3 (яка по справі є свідком, працює також у ФОП і відповідальна за збір молока), був в рейсі по збору молока, а перед початком рейсу їх перевіряють на стан сп`яніння, про що мала намір підтвердити вказаний свідок, але не приїхала на судове засідання, у зв`язку з терміновим виїздом за кордон.

Наголошує на тому, що в супереч вимогам статті 256 КУпАП від нього ніхто не брав письмові пояснення: не було роз`яснено право на надання окремих пояснень або зауважень, а показання свідків не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів.

Крім того наголошує на тому, що згідно технічних характеристик приладу Drager Аісоіеві 6820, даний пристрій призначений до експлуатації при діапазоні робочих температур від -5 градусів Цельсія до + 50 градусів Цельсія, похибка вимірювання складає- 0,04%о (проміле). Однак інспектор не врахував даний факт та повторно не провів тест і не відвіз його, як порушника, до медичного закладу.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Латишеву В.О., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, п. 2.9. «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови районного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. «а» ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №173977 від 15 вересня 2021 року, згідно з якими 15 вересня 2021 року о 06 годині 40 хвилин на автодорозі Т19-04 «Білопілля-Терни», в районі с. Шкуратівка ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 3302, н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, зі згоди водія, у присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, результат тесту 0,98 % проміле (а. с. 5),

- роздруківками результатів тестувань, проведених за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 «Драгер» №446 та 447 від 15 вересня 2021 року, відповідно до яких результат тесту, проведеного о 06 годині 48 хвилин склав 0,98% проміле, а результат тесту, проведеного о 07 годині 11 хвилин 0,79% проміле (а. с. 2, 3).

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які пояснили, що в їх присутності водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 «Драгер», результат позитивний 0,79% проміле (а. с. 6-7);

- відеозаписом з місця вчинення правопорушення, на якому зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 «Драгер», результат позитивний 0,79 проміле (а. с. 44).

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції відмовили йому в проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі спростовуються показаннями свідка ОСОБА_2 , яка в суді першої інстанції зазначила, що до продуття газоаналізатора, поліцейські пропонували особі, яка притягується до адміністративної відповідальності пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні, на що останній відмовився та після проходження тесту на алкоголь на місці зупинки та отримання його позитивного результату, не висловлював своє бажання перевірити цей тест шляхом проходження освідування в медичному закладі. Підстави сумніватися в показаннях даного свідка у суду відсутні, так як зацікавленість останньої в результатах розгляду справи не встановлена.

Стосовно доводів апелянта про неврахування при складанні протоколу похибки, яка може бути допущена алкотестером залежно від зовнішніх факторів, зокрема, від погодних умов, апеляційний суд погоджується з висновками суду першї інстанції. Відповідно до наявних у матеріалах справи роздруківок результатів тестувань, проведених за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 «Драгер» №446 та 447 від 15 вересня 2021 року, результат тесту, проведеного о 06 годині 48 хвилин склав 0,98% проміле, а результат тесту, проведеного о 07 годині 11 хвилин 0,79% проміле (а. с. 2, 3).

Згідно з технічними характеристиками газоаналізатора Drager Alcotest 6820 границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0,02 проміле - у діапазоні від 0 до 0,4 проміле, відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,2 проміле (а. с. 54).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що результати огляду у 0,98 % проміле та 0,79% проміле свідчать про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вони перевищують допустиму похибку та тягнуть за собою наслідок притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не спростовують також і доводи апелянта про відсутність акту огляду на стан сп`яніння, оскільки сама по собі відсутність такого акту у матеріалах справи, який дублює дані проміле з технічного приладу та ознаки сп`яніння, зафіксовані у протоколі, не свідчить про недопустимість чи неналежність інших доказів керування водієм ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшерсько акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

В своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Зокрема, відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови № 14 Пленуму від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, тому проведений аналіз досліджених доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій. При цьому для встановлення факту керування т/з певною особою не має значення, чи був т/з зупинений безпосередньо працівниками поліції під час виконання ними своїх посадових обов`язків, чи особу водія виявлено згодом, після проведення певних (розшукових) заходів.

Так само, не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_1 про необґрунтоване зупинення т/з, оскільки не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Білопільського районного суду Сумської області від 29 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.