Номер провадження: 33/813/1402/21
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я.к., за участю прокурора відділу прокуратури Одеської області Богатир В.К., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Погорілого Олександра Валентиновича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Погорілого Олександра Валентиновича на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси Гаєвої Л.В. від 07.10.2021 року

установив

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, який працює на посаді начальника будинкоуправління №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частину району Міністерства оборони України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до відповідальності за скоєння за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст.172-7 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн. на користь держави України, за ч.2 ст.172-7 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн. на користь держави України. На підставі ч.2 ст.36 КУпАП остаточно накладено стягнення на ОСОБА_1 у межах санкції статті якою передбачено більш серйозне порушення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн. на користь держави України.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 , який працює на посаді начальника будинкоуправління №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частину району Міністерства оборони України, являючись відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення ст.28 зазначеного Закону, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, та не повідомив квартирно експлуатаційний відділ м. Одеси про наявність у нього в будинкоуправлінні №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України реального конфлікту інтересів із його дружиною - бухгалтером будинкоуправління №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України ОСОБА_2 при здійсненні її преміювання, а саме: 22.02.2021 року, 19.03.2020 року, 28.04.2020 року, 22.07.2020 року, 30.07.2020 року, 27.10.2020 року, 23.10.2019 року, 20.12.2019 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 будучи відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону, суб`єктом на якого поширюється дія даного Закону, порушив вимоги ст.28 Закону, а саме: 22.02.2021 року, 19.03.2020 року, 28.04.2020 року, 22.07.2020 року, 30.07.2020 року, 27.10.2020 року, 23.10.2019 року, 20.12.2019 року вчиняв дії, та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що виражалось в одноособовому підписанні наказів «Про преміювання» своєї дружини бухгалтеру будинкоуправління №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, за яке передбачена відповідальність за ч.2 ст.172-7 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Погорілий О.В. зазначив, що не погоджується з оскарженою постановою суду та вважає її незаконною та необґрунтованою, посилаючись при цьому на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки ним не вчинялись і не приймались рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Захисник звертає увагу, що видання ОСОБА_1 наказів про преміювання, які складені не тільки відносно преміювання його дружини ОСОБА_2 , а ще й більш ніж 100 осіб, здійснювалось на виконання відповідних обов`язкових норм трудового законодавства та колективного договору за погодженням профспілкового органу на підставі рапорту головного бухгалтера, якому безпосередньо підлегла його дружина, та у розмірі, вказаному у зазначеному рапорті, визначеному з урахуванням категорії робітника та враховуючи повну або часткову зайнятість. Таким чином, ОСОБА_2 мала отримати премію незалежно від волевиявлення (бажання збільшити матеріальний добробут) її чоловіка ОСОБА_1 , з огляду на що ОСОБА_1 не мав дискреційних повноважень, оскільки був зобов`язаний забезпечити виконання відповідних обов`язкових норм трудового законодавства та колективного договору, що виключає наявність реального конфлікту інтересів. Адвокат Погорілий О.В. вважає, що жодного підтвердження належними та допустимими доказами факту суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями, факту реального впливу між приватним та службовим інтересом на об`єктивність та неупередженість рішень ОСОБА_1 , матеріали справи та оскаржувана постанова не містять.

За наслідками розгляду апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 - адвокат Погорілий О.В. просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 року, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника адвоката Погорілого О.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.172-7 КУпАП, відповідальність настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Диспозиція цієї статті є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Визначення терміну «правопорушення, пов`язаного з корупцією», про який йдеться мова у главі 13-А КУпАП, міститься у ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» і є діянням, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 Закону, за яке законодавством України встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів містить розділ V Закону України «Про запобігання корупції», зокрема ст. 28, яка зобов`язує осіб, зазначених у п. 1 і 2 ч.1 ст.3 цього Закону: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - НАЗК чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів, а бланкетна диспозиція ч.1 ст.172-7 КУпАП відсилає до Закону України «Про запобігання корупції» і кореспондується з ч.1 ст.28 цього Закону, яка у свою чергу передбачає конкретні зобов`язання.

Положенням ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено перелік суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані вживати заходів щодо недопущення будь - якого можливого виникнення конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Крім того, у примітці другої до ст.172-7 КУпАП зазначено, що у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Начальник Будинкоуправління №2 Одеської квартирно - експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єктом відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та Примітки до ст.172-7 КУпАП, та на нього поширюється дія цього Закону, і він зобов`язаний виконувати вимоги Закону, в тому числі зазначених у ст.28 Закону, та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено сімейний (родинний) зв`язок начальника Будинкоуправління №2 Одеської квартирно - експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України ОСОБА_1 , та бухгалтера Будинкоуправління №2 Одеської квартирно - експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України ОСОБА_2 , та вказані особи є один одному близькими особами відповідно до визначення у ст.1 Закону України «Про запобігання корупції».

Зазначене не заперечувалось сторонами під час апеляційного розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, начальник Будинкоуправління №2 Одеської квартирно - експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України ОСОБА_1 , виконуючи передбачені статутом службові повноваження, керуючись колективним договором, прийняв рішення та вчинив дію, а саме підписав, та видав накази про виплату премій бухгалтеру Будинкоуправління №2 Одеської квартирно - експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України ОСОБА_2 , яка є його дружиною та близькою особою відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: наказ №27 від 22.02.2021 року, чим погодив виплату премії, що складає 3000 грн., наказ №49 від 19.03.2020 року, чим погодив виплату премії, що складає 2000 грн., наказ №64 від 28.04.2020 року, чим погодив виплату премії, що складає 500 грн., наказ №105 від 22.07.2020 року, чим погодив виплату премії, що складає 650 грн., наказ №110 від 30.07.2020, чим погодив виплату премії, що складає 1600 грн., наказ №162 від 27.10.2020, чим погодив виплату премії, що складає 2000 грн., наказ № 164 від 23.10.2019 року, чим погодив виплату премії, що складає 2600 грн., наказ № 196 від 20.12.2019, чим погодив виплату премії, що складає 2000 грн.

Згідно відповіді з квартирно експлуатаційного відділу м.Одеси та Будинкоуправління №2 Одеської квартирно - експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України, повідомлення від працівників установи та начальника ОСОБА_1 , щодо виникнення конфлікту інтересів за період з 01.01.2019 року по 01.05.2021 року не надходило.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердив як факт неповідомлення ним щодо виникнення конфлікту інтересів, так і факти видання ним наказів про виплату премій бухгалтеру Будинкоуправління №2 Одеської квартирно - експлуатаційної частини району Міністерства Оборони України ОСОБА_2 , яка є його дружиною.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мав дискреційних повноважень, адже був зобов`язаний забезпечити виконання відповідних обов`язкових норм трудового законодавства та колективного договору, що виключає наявність реального конфлікту інтересів, оскільки в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердив, що він у межах своїх повноважень мав можливість приймати рішення про відмову у примірюванні працівників установи не зважаючи на наявність відповідного подання про примірювання, що вказує на наявність у нього дискреційних повноважень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що , ОСОБА_1 , являючись відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення ст.28 Закону, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, та не повідомив квартирно експлуатаційний відділ м. Одеси про наявність у нього в будинкоуправлінні №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України реального конфлікту інтересів із його дружиною бухгалтером будинкоуправління №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України ОСОБА_2 при здійсненні її преміювання, а саме: 22.02.2021 року, 19.03.2020 року, 28.04.2020 року, 22.07.2020 року, 30.07.2020 року, 27.10.2020 року, 23.10.2019 року, 20.12.2019 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 будучи відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону, суб`єктом на якого поширюється дія даного Закону, порушив вимоги ст.28 Закону, а саме: 22.02.2021 року, 19.03.2020 року, 28.04.2020 року, 22.07.2020 року, 30.07.2020 року, 27.10.2020 року, 23.10.2019 року, 20.12.2019 року вчиняв дії, та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що виражалось в одноособовому підписанні наказів «Про преміювання» своєї дружини бухгалтера будинкоуправління №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, за яке передбачена відповідальність за ч.2 ст.172-7 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладено районним судом на ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП з урахуванням вимог ст.36 КУпАП в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.172-7 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами, підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях, а тому постанова районного суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим не вбачає підстав для її зміни або скасування.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинені правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Погорілого Олександра Валентиновича залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси Гаєвої Л.В. від 07.10.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець