Номер провадження: 33/813/1621/21
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря судових засідань Воронової Є.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08.11.2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 08.11.2021 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 850 гривень, а також вирішено питання, щодо судових витрат.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 25.09.2021 року ОСОБА_1 , ухилився від своїх опікунських обов`язків, щодо своєї малолітньої онуки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка самовільно покинула без дозволу домівку та пішла у невідомому напрямку, де знаходилась після невідомо.

Рішення обґрунтовано тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №907224 від 25.09.2021 року (а.с.1), та іншими матеріалами справи.

Не погоджуючись із рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначає, що в його діях відсутні дії щодо ухилення опікунських обов`язків та навпаки саме виконуючи свої обов`язки опікуна апелянт звернувся до правоохоронних органів.

Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що участі у судовому засіданні не приймав, з матеріалами справи не знайомився, копії матеріалів не отримував, про призначення справи дізнався випадково через Інтернет та копію рішення не отримував.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, повторно дослідивши докази, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З наданих апеляційному суду матеріалів та копії оскаржуваної постанови вбачається, що судовий розгляд в суді першої інстанції проведений за відсутності ОСОБА_1 , а в матеріалах відсутні дані щодо належного вручення постанови останньому.

Зазначені обставини, з урахуванням проведення районним судом розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та подання ним апеляційної скарги 22.11.2021 року, свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.

Щодо доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає притягнення до адміністративної відповідальності батьків або осіб, які їх замінюють, за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тобто передбачених положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Зокрема, таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею має бути вказано які саме нормативні акти порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який порушено та які саме дії вчинено (не вчинено), свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

В даному випадку у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №907224 від 25.09.2021 року зазначено, що 25.09.2021 року о 17:35 годині громадянин ОСОБА_1 , ухилився від своїх опікунських обов`язків, щодо своєї малолітньої онуки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка самовільно покинула без дозволу домівку та пішла у невідомому напрямку, де знаходилась після невідомо.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вказано, в чому конкретно полягає ухилення останнього від виконання ним обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання його онуки, протягом якого часу вона перебувала без догляду, в яких його діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184КУпАП та яке конкретне порушення вимог ст. 150СК України мало місце.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП, здійснюючи підготовку до судового розгляду справи, не перевірив чи відповідає протокол про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП.

Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Заперечуючи дані, викладені у протоколі ОСОБА_1 в апеляційній сказі вказує на те, що він з відповідальністю відноситься до виконання своїх опікунських обов`язків, влаштував на навчання у відповідні класи, навчальну програму яких успішно пройдено. Діти перебувають на обліку в НКП «Дитяча міська поліклініка №1», забезпечені ноутбуками, планшетами, а для активного відпочинку придбано роликові ковзани та самокат.

На підтвердження таких своїх аргументів ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи характеристику з місця навчання неповнолітньої ОСОБА_3 .

При цьому, на спростування доводів апелянта та підтвердження викладених у протоколі даних, всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні будь-які докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним даного правопорушення, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

В обґрунтування доведеності інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, до матеріалів справи долучено виключно такі документи: рапорт від 25.09.2021 року, заява та письмові пояснення ОСОБА_1 .

Інших доказів до матеріалів справи долучено не було, як і відсутні дані про те, чи взагалі здійснювалась працівником поліції перевірка для встановлення факту самого правопорушення, викладеного у протоколі.

Відсутні також у матеріалах справи і письмові пояснення з приводу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення будь-кого із свідків чи інших осіб, окрім заявників. Про відсутність на місці складання протоколу встановлених свідків події, свідчить й відмітка у самому протоколі про адмінправопорушення.

Не зафіксовано працівниками поліції чи іншим органом факту неналежних умов проживання дитини чи залишення її без нагляду батьків.

При цьому, рапорти працівників поліції, не містять фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, самі по собі, в силу положень ст. 251 КУпАП не можуть бути доказом по даній справі.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують допущення порушення ОСОБА_1 обов`язків щодо виховання своєї малолітньої онуки.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а викладені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку з чим постановлено помилкове рішення, яке належить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 294,247 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08.11.2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП - скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов