Справа № 163/1456/21 Провадження №33/802/876/21 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Категорія:ст. 472 МК України. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Голошви В.Л. та представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу начальника Волинської митниці Держмитслужби Гузя А. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою провадження в справі за протоколом про порушення митних правил щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Вилучені за протоколом про порушення митних правил, товар 2000 штук кулькових ручок, 50 штук кутників для захисту країв вантажів, 27 штук стяжних ременів для вантажу, передано Волинській митниці для вирішення питання про його долю в порядку ст.ст.190, 243 МК України або ст.ст.488, 511 МК України.

Згідно протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 , прямуючи 16 травня 2021 року з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля «Рено», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Fruehaf», номерний знак НОМЕР_2 , в якому переміщувався збірний вантаж, у власній митній декларації не вказав жодних товарів, не задекларувавши за встановленою формою 2000 штук кулькових ручок, 50 штук кутників для захисту країв вантажів, 27 штук стяжних ременів для вантажу загальною вартістю 83 869,20 гривні, що знаходились у вантажному відділенні автомобіля разом із задекларованими товарами і були виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

В апеляційній скарзі начальник Волинської митниці Держмитслужби Гузь А. просить скасувати постанову судді та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил за ст. 472 МК України, наклавши на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості вилучених товарів з конфіскацією цих товарів, а також стягнути витрати митного органу по вказаній справі за зберігання товарів. Вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, оскільки ним на момент митного контролю будь яких товаросупровідних документів на не задекларований товар митному органу не надано.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника митниці Пікалюка М.С., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати рішення судді та прийняти нове, захисника Голошви В.Л., який заперечував апеляційну скаргу та просив постанову судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Нормами ст.486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Частиною 1 статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до приписів ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.472 МК України вказаних вимог закону дотримав.

Факт переміщення через митний кордон України 2000 штук кулькових ручок, 50 штук кутників для захисту країв вантажів, 27 штук стяжних ременів для вантажу загальною вартістю 83 869,20 гривні, стверджено протоколом про порушення митних правил № 0206/20500/21 від 16 травня 2021 року (а.с.1-3), митною декларацією (а.с.9).

Крім того, вищевказані обставини ніким з учасників справи не оспорюється.

Згідно диспозиції ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму та інших відомостей для митної мети.

Безпосереднім предметом даного правопорушення є товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Таким чином, диспозиція ст.472 МК України є відсильною нормою, яка для встановлення усіх обов`язкових ознак складу правопорушення відсилає до статті 374 МК України, яка передбачає умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України.

Згідно ч.1 ст.198 МК України органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України у відповідності до положень статті 335 МК України подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

Відповідно до положень ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей про товари та відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був водієм фірми-перевізника «Mark Auto Sp.z.o.o», що підтверджується відповідною довідкою директора вказаної фірми. Частина вилученого товару, а саме 50 штук кутників для захисту країв вантажів, 27 штук стяжних ременів для вантажу належить фірмі «Mark Auto Sp.z.o.o», а інша частина - кулькові ручки, належать компанії «Transportir Limited polska Sp.z.o.o».

У відповідності до ч.1 ст.374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Таким чином, письмовому декларуванню підлягають виключно товари, що увозяться у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі громадянина.

Матеріалами справи підтверджено, що вилучений в цій справі товар належать фірмі-перевізнику «Mark Auto Sp.z.o.o» та відправнику компанії «Transportir Limited polska Sp.z.o.o» і цими компаніями поміщений у вантажне відділення транспортного засобу при завантаженні.

З врахуванням вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що підстав та обов`язку декларувати вилучений товар ОСОБА_1 не мав, оскільки не був власником чи покупцем товарів або їх декларантом.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає, що в ОСОБА_1 не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, що свідчить про відсутність предмета порушення митних правил.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Підстав для скасування оскаржуваної постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу начальника Волинської митниці Держмитслужби Гузя А. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов