Провадження № 33/824/3856/2021 Доповідач в суді ІI інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Гармаш М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Харчука О.П. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого проживаючим в АДРЕСА_2 , ід. код НОМЕР_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 24 травня 2021 року в 03 годині 00 хвилин, керував транспортним засобом Lancia Dodora номерний знак НОМЕР_2 по вул. Кубанської України, 22 в м. Києві, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, нестійка хода, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі захисника Харчука О.П. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянтом зазначено про те, що з боку працівників правоохоронних органів щодо ОСОБА_1 мала місце провокація, з огляду на те, що останні ввели в оману ОСОБА_1 неправомірним повідомленням про можливість відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та проходження його самостійно у лікаря нарколога та анулювання протоколу в такому випадку. Крім того, апелянтом зазначено про те, що протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис з боді камери працівника поліції не можуть бути визнаними допустимими доказами на підтвердження вини ОСОБА_1 з огляду на те, що після підписання протоколу свідками до нього були внесені додаткові записи, а саме зазначена суть адміністративного правопорушення, а відеозапис є фрагментарним. Звернуто увагу апелянтом і на порушення права ОСОБА_1 на отримання правової допомоги, оскільки на місці події йому не було роз`яснено його прав, та як наслідок дана обставина, на переконання апелянта, свідчить про недопустимість всіх зібраних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з цим, апелянт звернув увагу на ряд порушень вимог КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 допущенних працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме на невидачу направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я, та надання пояснень свідками на завчасно заготовлених бланках. Викладене, на думку апелянта, переконливо свідчить про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. За наведених обставин просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Харчука О.П. до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини водія ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються наступними доказами:

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі;

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 дійсно у присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу Драгер так і в медичному закладі;

розпискою ОСОБА_1 про те, що він зобов`язався не керувати транспортним засобом;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння, та в частині того, що працівники поліції спровокували ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння не ґрунтуються як на матеріалах справи так і на вимогах нормативних документів. Сама процедура пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та фіксація відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду була проведена у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що працівником поліції в присутності двох свідків ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - приладу Драгер. Також працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови, що указує на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду мотивуючи це тим, що він має право сам пройти такий огляд та що він поїде до лікарні для проходження огляду лише зранку. Вказаний відеозапис спростовує доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що працівники поліції спровокували ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння. Також з відеозапису вбачається, що працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 те, що він зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 поводив себе зухвало по відношенню до працівників поліції та сам вказував про те, що він має право і буде проходити такий огляд самостійно і лише зранку.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги, які стосуються свідків, що були задіяні у ході фіксації адміністративного правопорушення.

Так, із зазначеного вище відеозапису вбачається, що у ході фіксації вчиненого адміністративного правопорушення були присутні свідки, відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вчинив у присутності двох свідків. Ці свідки засвідчили таку відмову у протоколі про адміністративне правопорушення та надали письмові пояснення, які знаходяться у матеріалах адміністративної справи. Суд звертає увагу на те, що за своїм змістом письмові пояснення свідків відповідають фактичним обставинам події, об`єктивно зафіксованим на згаданому вище відеозаписі. У зв`язку із цим пояснення свідків визнаються судом належними та допустимими доказами.

Доводи щодо необґрунтованого визнання у якості доказу відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського є не обґрунтованими. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні. Із цього відеозапису вбачається те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник підтвердили ту обставину, що відеозапис відповідає обставинам події.

Також не грунтуються на вимогах закону доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що йому не було видано направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що, на його думку, свідчить про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Так, суд звертає увагу на те, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейські не зобов`язані видавати йому відповідне направлення. У будь-якому разі, зазначені вище нормативні документи не містять категоричної норми, яка би зобов`язувала поліцейських видавати таке направлення за наявності відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Інші, наведені у апеляційній скарзі аргументи, не дають підстав для висновку про незаконність постанови судді в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наведене у свої сукупності вказує на те, що справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП була розглянута повно, всебічно та об`єктивно. Постанова Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для скасування чи зміни цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Харчука О.П. залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року щодоОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька