Справа № 570/575/21
Номер провадження 3/570/504/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Остапчук Л.В., розглянувши в залі суду в місті Рівне матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 22 грудня 2018 року органом 5624, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , права, передбачені ст.268 КУпАП, і ст.63 Конституції України, роз`яснені,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 439430, 03 лютого 2021 року о 22 годині 45 хвилин в с.Бармаки по вул.Рівненська, Рівненського району, водій керував транспортним засобом, автомобілем марки "FIAT DUCATO", державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

В судове засідання від ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому він просить закрити справу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивоване тим, що будь-яких доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП працівниками поліції не надано. Зазначає, що самого керування транспортним засобом ОСОБА_2 не відбувалося і таке доведене бути не може, оскільки такого в природі не існувало. 03 лютого 2021 року близько 22-30 год син ОСОБА_2 ОСОБА_3 приїхав транспортним засобом "Fiat Dukato" до місця свого проживання, де проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 . Через складні погодні умови (велика наявність снігу у дворі), автомобіль ОСОБА_3 залишив на вулиці, біля будинку. Так як після усунення перешкод, створених погодними умовами, автомобіль він мав загнати у двір, автомобіль ОСОБА_3 залишив заведеним, ключі з авто не діставав, навіть документи на транспортний засіб та своє посвідчення водія залишив в самому транспортному засобі. Зайшовши у двір, побачив свого батька ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, через що в них виник словесний конфлікт, внаслідок якого батько вибіг з двору і сів в транспортний засіб на місце водія. В цей час під`їхали працівники поліції, після чого було складено відповідний протокол. Виходячи з того, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також, що визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини, якої у даному випадку не встановлено, просить справу закрити.

В суді ОСОБА_2 вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, підтримав пояснення, викладені у поданому суду клопотанні і просив справу провадженням закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що достатніх доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду не надано і таких доказів здобути неможливо.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП особа притягається до адміністративної відповідальності у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Окрім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР) водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Так в протоколі зазначено що "водій керував т/з", оскільки протокол складено відносно ОСОБА_2 , можна прийти до висновку, що твердження "водій керував т/з" стосується саме ОСОБА_2 .

Однак доказів самого керування транспортним засобом ОСОБА_2 суду не надано.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що 03 лютого 2021 року близько 22-30 год. його син ОСОБА_3 приїхав транспортним засобом "Fiat Dukato" до місця свого проживання, де проживає разом з ним, що за адресою: АДРЕСА_1 і що через складні погодні умови (велика наявність снігу у дворі), автомобіль ОСОБА_3 залишив на вулиці, біля будинку, так як після усунення перешкод, створених погодними умовами, автомобіль він мав загнати у двір, залишивши останній з увімкненим двигуном, ключі з авто не діставав, навіть документи на транспортний засіб та своє посвідчення водія залишив в самому транспортному засобі, а зайшовши у двір, побачив свого батька ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, через що в них виник словесний конфлікт, внаслідок якого батько вибіг з двору і сів в транспортний засіб на місце водія, і в цей час під`їхали працівники поліції, після чого було складено відповідний протокол, не спростовані іншими доказами, а навпаки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні після дослідження всіх доказів, зокрема відео, наявного в матеріалах справи. Подія дійсно мала місце на вулиці, поряд з місцем проживання ОСОБА_2 , на лобовому склі транспортного засобу "Fiat Dukato" наявна вивіска "ЮРЧИК", що дає підстави вважати це ім`я сина ОСОБА_2 , оскільки саме він користується даним транспортним засобом, власником якого є його матір ОСОБА_4 .

На основі вищенаведеного, вважаю, що перебування особи, зокрема, ОСОБА_2 у автомобілі, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останнім адмінправопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Факт перебування ОСОБА_2 на місці водія транспортного засобу, який не рухався може підтвердитися відеодоказами, наявними в матеріалах справи.

Одразу після того як ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля, з двору вибіг його син, що також відображається на відео.

Крім того, як вказав ОСОБА_2 у поданих ним поясненнях, він не мав наміру бути водієм і їхати кудись транспортним засобом, про що свідчить постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 872095 від 03 лютого 2021 року, де вказано, що ОСОБА_2 не мав при собі посвідчення водія. Копія вищевказаної постанови знаходиться в матеріалах справи. Поряд з цим, посвідчення водія сина ОСОБА_2 знаходилося в транспортному засобі та було пред`явлено для огляду працівникам поліції, що відображається на відео.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

З огляду на вищевикладене, вважаю що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведені вище обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважаю, що достатніх доказів, які б могли ствердити про наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_2 немає і їх здобути неможливо, а тому провадження в справі підлягає до закриття за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В зв`язку з закриттям провадження у справі, відповідно до Закону України "Про судовий збір" не підлягає стягненню з ОСОБА_2 такий збір.

Керуючись ст.ст.7, 130 ч.1, 247 п.1, 251, 280, 283, 284, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України "Про судовий збір", суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.