н/п 3/490/2705/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4970/21
П О С Т А Н О В А

16.07.2021р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем Сумської області, який проходить військову службу за контрактом навідником 3 десантно-штурмового взводу 9 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 , солдат, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,
адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

22.06.2021р. у відношенні солдата ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, згідно якого останній, будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду, діючи умисно та всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, нехтуючи принципом єдиноначальності, не виконав вимоги командира 3 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 - майора ОСОБА_2 , а саме наказ виїхати в розташування 9 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 в районі проведення заходів обов`язкової обсервації військових підрозділів в/ч НОМЕР_1 на полігоні "Олешківські піски" ВМС України в Херсонській області для підготовки до виїзду в район ООС для виконання бойових завдань.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. В своїй заяві до протоколу із вчиненим правопорушенням погодився, просив суд здійснювати розгляд справи без його участі. В письмових поясненнях до протоколу зазначив, що дійсно не виконав наказ командира - майора ОСОБА_2 , оскільки не мав наміру в подальшому продовжувати проходження служби в Збройних Силах України.
Враховуючи наведені пояснення, проаналізувавши матеріали, додані до адміністративного протоколу, доходжу до наступних висновків.
Згідно ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. За необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, у відношенні військовослужбовців частиною 1 пунктом 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлюється ряд обов`язків, в тому числі і обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників), окрім випадків віддання явно злочинного наказу.
Чинне законодавство України прямо не наводить визначення терміну «явно злочинний наказ», трактування вказаного поняття в кожному випадку є суб`єктивним. Однак ч. 2 ст. 41 Кримінального кодексу України визначає, що наказ або розпорядження буде законним за таких умов: вони мають бути видані відповідною особою в належному порядку в межах її компетенції; наказ чи розпорядження не мають суперечити чинному законодавству та не порушувати конституційних прав і свобод людини та громадянина. Таким чином, недотримання хоча б однієї з наведених умов автоматично тягне за собою незаконність наказу або розпорядження.
Так, виходячи з матеріалів справи та наведених в судовому засіданні пояснень, встановлено, що 15.06.2021р. під час шикування особового складу командиром 3 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 - майором ОСОБА_2 оголошено наказ виїхати в розташування 9 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 в районі проведення заходів обов`язкової обсервації військових підрозділів в/ч НОМЕР_1 на полігоні "Олешківські піски" ВМС України в Херсонській області для підготовки до виїзду в район ООС для виконання бойових завдань. Вбачається що вказана вимога була надана повноважною особою, не суперечила чинному законодавству, та не порушувала цілісності суспільних відносин, конституційних прав і свобод фізичних та юридичних осіб, її виконання не сприяло настанню шкідливих наслідків, а за такого можна стверджувати про її законність. Однак солдат ОСОБА_1 вказану вимогу не виконав, мотивуючи відмову небажанням проходити службу у Збройних Силах України, що не може бути визнана судом поважною причиною.
У відношенні військовослужбовців ст.ст. 11, 30, 37 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статут ЗС України встановлюється ряд обов`язків, в тому числі і обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників), окрім випадків віддання явно злочинного наказу.
Однак суб`єктивні висновки та небажання солдата ОСОБА_1 проходити подальшу військову службу, який є підлеглим командира 3 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 - майора ОСОБА_2 , призвели до невиконання законної вимоги командира.
Факт невиконання солдатом ОСОБА_1 вимоги наказу командира 3 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 - майора ОСОБА_2 самим військовослужбовцем не оспорюється та підтверджується наступними письмовими доказами по справі:
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 до протоколу, згідно яких останній вказав, що дійсно не виконав наказ командира - майора ОСОБА_2 , оскільки не мав наміру в подальшому продовжувати проходження служби в Збройних Силах України;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про обставини відмови солдата ОСОБА_1 від виконання наказу командира ОСОБА_2 ;
- матеріалами справи у сукупності.
Таким чином, вказані дії солдата ОСОБА_1 охоплюються складом ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, а саме: відмова від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду та його провина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена матеріалами справи.
При вирішенні питання про накладення на солдата ОСОБА_1 адміністративного стягнення, враховано характер вчиненого правопорушення, яке не потягло тяжких наслідків, дії особи правопорушника, які підривають авторитет та моральний облік військовослужбовців Збройних Сил України, за такого вважаю необхідним застосувати до останнього стягнення у вигляді штрафу в прибуток держави.
Відповідно до положень п. 12 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в прибуток держави у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Грошові кошти перерахувати на розрахунковий рахунок №UA0014483, Миколаїв. ГУК/Централ.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081100.
Відповідно до положень п. 12 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Строк пред`явлення постанови суду до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.
Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.