Справа № 496/3863/21
Провадження № 3/496/2297/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., за участю секретаря Диженко М.В., прокурора Андрєєвої Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Біляївка Одеської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заступника командира взводу № 2 роти № 3 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Одеській області,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 17/2021 від 18.08.2021 року за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідно до якого він, перебуваючи на посаді заступника командира взводу № 2 роти № 3 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання - майор поліції, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0092647, згідно п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2020 рік, чим порушив встановленні ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» вимоги фінансового контролю, а саме: 06.04.2021 року о 20:13 год.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення. При цьому посилається на те, що 09.03.2021 року у період часу з 19:56 год по 21:23 год він здійснював заповнення необхідних полів форми декларації кандидата на посаду, підписав заповнену декларацію електронним цифровим підписом та подав її. Згодом він дізнався, що подав декларацію як кандидат на посаду, а не щорічну за звітний період, і після цього відразу, 06.04.2021 року у період часу з 19:16 год по 20:12 год, він заповнив нову декларацію та подав її як щорічну декларацію за 2020 рік. Зазначає, що він, як суб`єкт декларування, здійснював заповнення необхідних полів форми декларації кандидата на посаду, але він не є кандидатом на будь-яку посаду, однак подав декларацію кандидата у час, визначений для подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не маючи наміру умислу на порушення вимог фінансового контролю, що підтверджується також тим, що він одразу як дізнався про це, подав таку ж саму щорічну декларацію. Також додав, що після подання декларації 09.03.2021 року він отримав лист на електронну пошту про те, що його декларація успішно подана, але у листі не було зазначено, яка саме декларація, і такого ж змісту лист він отримав після подання щорічної декларації, тобто з отриманих листів вбачається, що він успішно подав декларацію, але яку саме, не зрозуміло. Вказує на те, що умислу у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення не має, вказана помилка сталася через його неуважність, яку він одразу виправ після виявлення, а тому просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Андрєєва Н.О. в судовому засіданні вказала, що протокол складений з дотриманням вимог КУпАП, в діях ОСОБА_1 формально вбачаються ознаки адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, однак просила призначити покарання на розсуд суду.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положенням ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частина 1 статті 172-6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункту 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 49 Закону України «Про Національну поліцію» незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров`я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи, які відмовляються від взяття на себе зобов`язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, цим та іншими законами України.

Підпунктом «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції, якому присвоєно спеціальне звання поліції, а також має службове посвідчення та спеціальний жетон.

Судом встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 10 березня 2020 року № 341 о/с, майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира взводу № 2 роти № 3 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Одеській області, та наділено владними повноваженнями на час проходження державної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно п. 1 ч. 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089), щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до листа з Національного агентства з питань запобігання корупції від 07 червня 2021 № 47-06/41037/21, повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 13 травня 2021 року № 05/36629/21 та послідовності дій ОСОБА_1 з інформаційно - телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» за період з 01 січня 2021 року по 06 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 09 березня 2021 року, у період з 19:56 год до 21:23 год, здійснив заповнення необхідних полів форми декларації кандидата на посаду за звітний 2020 рік, підписав зазначену декларацію, шляхом накладання особистого кваліфікованого електронного підпису, та подав її.

При цьому, у період з 21:24 год 09 березня 2021 року по 19:16 год 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 до персонального електронного кабінету більше не заходив.

06 квітня 2021 року о 19:16 год ОСОБА_1 здійснив вхід до персонального електронного кабінету, заповнив щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2020 рік, підписав, шляхом накладання особистого кваліфікованого електронного підпису, та подав її о 20:13 год 06 квітня 2021 року.

Отже, у судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав, без поважних причин, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, яку мав подати до 00:00 год 01.04.2021 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року роз`яснив, що суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 , він не навмисно не подав вчасно декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2020 рік , оскільки коли він здійснював заповнення декларації на сайті, не звернув увагу, що обрав не той тип декларації як «кандидат на посаду» замість вірного типу «щорічна», і вважав, що заповнює щорічну декларацію, яку потім і подав. Після того, як він дізнався, що ним була подана декларація не того типу, він одразу ж подав аналогічну декларацію, обравши вірний тип як «щорічна».

Той факт, що ОСОБА_1 06.04.2021 року подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, не може бути доказом умислу останнього на уникнення фінансового контролю доходів за 2020 рік.

Так, судом враховуються пояснення ОСОБА_1 , який в судовому засіданні зазначив, що він 09.03.2021 року подав декларацію кандидата на посаду та вважав обов`язок з декларування виконаним, та, разом з тим, після виявлення ним на офіційному веб - сайті НАЗК, що його декларація має статус «кандидат на посаду» замість «щорічна» терміново виправив вказану помилку шляхом подання щорічної декларації за 2020 рік 06.04.2024 року, яка відображає відомості в раніше поданій декларації, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, всі обставини вказують на відсутність у ОСОБА_1 умислу щодо несвоєчасного подання декларації.

Аналіз встановлених судом обставин справи свідчить, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 зазначеної декларації було зумовлене неуважністю останнього щодо перевірки обрання типу декларації перед її заповненням. Це також у свою чергу вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто вини у формі прямого чи непрямого умислу та доказів протилежного у матеріалах справи не містяться.

Аналогічна правова позиція стосовно відсутності умислу на неподання декларації перед звільненням у випадку, якщо особа не була ознайомлення зі строками подання такої декларації, міститься у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2019 року, винесеній у справі № 200/18903/17.

В ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» надається визначення правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність».

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт і суб`єктивну сторону складу. Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення. Відсутність хоча б однієї з вище перелічених ознак виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд вважає недоведеним, що в діях ОСОБА_1 наявна суб`єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та негативні наслідки таких дій, а отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З огляду на наведене провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 172-6, 247, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Трушина