Номер провадження 3/754/5160/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2021 року ССуддя Деснянського районного суду м. Києва Волчек Н.Ю. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого КП «АТП КМДА» зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №208762 від 20 серпня 2021 року вбачається, що 20 серпня 2021 року о 02 год. 35 хв. в м. Київ, вул. Т. Драйзера, б. 4, водій ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколона за адресою м. Київ, вул. П. Запорожця, б. 20. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 за вказаним фактом кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 надав заперечення, в яких вказав, що автомобілем він не керував, останній знаходився у припаркованому стані. Крім того, ОСОБА_1 зауважив, що у працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було жодних підстав зробити висновок про те, що він знаходився у стані наркотичного сп`яніння, оскільки на момент складання протоколу медичного висновку про його стан ще не було. Тому просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, на підтвердження обвинувачення до суду надані протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього: висновок щодо результатів огляду на стан сп`яніння, який датований 24 серпня 2021 року.

Обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП зведено, зокрема, до керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому юридично значимою обставиною є: чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Однак доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції до матеріалів справи не додано. ОСОБА_1 же заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи у запереченнях, що його автомобіль знаходився у припаркованому стані.

Крім того, згідно із пунктами 13, 14 Порядку № 1103 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Пунктами 15, 16, 17, 20, 22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735 (далі Інструкція 1452/735) передбачено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже законодавцем визначено, що діагноз за результатами огляду особи на стан сп`яніння у медичному закладі визначає лише лікар, і такий діагноз має бути встановлений за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями і внесений до акта медичного огляду, і відповідно до остаточного висновку щодо результатів огляду, копія якого вручається водію, поліцейському.

Заключний діагноз встановлюється лікарем після одержання результатів лабораторного дослідження, призначеного лікарем.

З вищенаведеного вбачається, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Іншим чином перебування водія у стані наркотичного сп`яніння не може бути встановлено.

Однак, акту медичного огляду водія до протоколу про адміністративне правопорушення додано не було, а медичний висновок не місить підпису водія, що свідчить про те, що він складався не у його присутності.

За відсутності акту огляду на стан сп`яніння, встановити чи проводилась лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу не представляється можливим. Також не представляється можливим встановити, на підставі, яких даних лікар-нарколог прийшов до висновку, що водій ОСОБА_1 на момент огляду знаходився в стані наркотичного сп`яніння. Діагноз нічим не підтверджений.

Незважаючи на те, що висновок про стан сп`яніння лікар склав лише 24 серпня 2021 року, працівник поліції склав протокол відносно ОСОБА_1 20.08.2021 року в якому вже зазначив діагноз «наркотичне сп`яніння» не дочекавший відповідного медичного висновку.

Таким чином очевидним є порушення порядку огляду водія на стан сп`яніння, що є порушенням вимог вищевказаної Інструкції та тягне за собою визнання таких результатів дослідження недійсними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що існують обґрунтовані сумніви в тому, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції а також у тому, що останній перебував в стані наркотичного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які лабораторні дослідження наявності вмісту наркотичної речовини, концентрації та можливості впливу на реакцію і увагу людини, а тому медичний висновок від 24.08.2021 року суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ.

Крім того є грубим порушенням дії поліцейського, який не дочекавшись результатів огляду водія на стан сп`яніння передчасно склав протокол відносно нього про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначивши у ньому що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до практики ЄСПЛ, висловленою у рішеннях «Енгель та інші проти Нідерландів», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інших чисельних рішеннях, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою кримінального провадження, а протокол про адміністративне правопорушення фактично за своєю суттю відповідає обвинуваченню у кримінальному провадженні.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за наведених вище обставин, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд враховує, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

ЄСПЛ у рішенні «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, у тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа «Озтюрк проти Німеччини" рішеня від 21.02.1984 року, «Маліге проти Франції» рішення від 23.09.1998 року, «Гурепко проти України » від 08.04.2010 року).

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про те , що наданими органом поліції до суду доказами поза розумним сумнівом не доведено, що ОСОБА_1 , 20 серпня 2021 року керував автомобілем, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, суд не вправі витребувати додаткові докази, а тому слід закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з цього суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 252, 247, 280, 284-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Скаргу або протест прокурора на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Ю. Волчек