ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 Справа №607/11542/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

за участю: потерпілої ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_1 адвоката Свірського Т.В.

В С Т А Н О В И В:

Громадянин ОСОБА_1 10 червня 2021 року о 19 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме словесно ображав дружину нецензурною лексикою, штовхав її, намагався кинути, заламував руки, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю. Вказані дії вчиненні ОСОБА_1 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 був присутній у попередньому судовому засіданні 05 серпня 2021 року, заперечив обставини викладені у протоколі.

Присутній в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Свірський Т.В. вказав, що будь-яких дій зазначених у протоколі ОСОБА_1 відносно своєї дружини не вчиняв. В матеріалах справи, окрім пояснень потерпілої, відсутні будь-які належні та достатні докази, які б підтверджували обставини викладені у протоколі. Між ОСОБА_1 та його дружиною мав місце конфлікт, однак жодного фізичного та психологічного насильства відносно дружини ОСОБА_1 не вчиняв.

Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 підтвердила обставини викладені у протоколах. Вказала, що її чоловік ОСОБА_1 повернувся додому 10 червня 2021 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 в присутності їх сина ОСОБА_4 ображав її словесно, погрожував фізичною розправою, закрив у ванній кімнаті, підняв та погрожував кинути, не випускав з квартири. Після її неодноразових прохань, чоловік дозволив їй з дитиною вийти на двір погуляти, де вона і викликала поліцію.

Суд, розглянувши справу, заслухавши учасників, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки громадського порядку та громадської безпеки.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Відповідно до вимог ст. 22 вказаного закону, постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку.

Судом встановлено, що незважаючи на не визнання вини самим ОСОБА_1 його вина у вчиненні правопорушень доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАБ №474344 від 10 червня 2021 року та серії ВАБ №473448 від 10 червня 2021 року;

-письмовою заявою ОСОБА_2 від 10 червня 2021 року, згідно якої остання просить притягнути до відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 , оскільки останній вчиняє відносно неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 10 червня 2021 року, де остання повідомляє, що її чоловік ОСОБА_1 10 червня 2021 року близько 19 год. 00 хв. вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме виражався нецензурною лайкою, ображав, штовхав її, намагався кинути, заламував руки;

-поясненнями ОСОБА_2 наданими в судовому засіданні, які є послідовними, логічними та аналогічні за змістом письмовим поясненням долученими до матеріалів справи.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діянь фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення.

Суд не приймає до уваги заперечення захисника ОСОБА_1 адвоката Свірського Т.В. щодо обставин викладених у протоколі, оскільки останні спростовуються наявними у справі доказами та поясненнями потерпілої ОСОБА_2 наданими в судовому засіданні.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вперше притягується до відповідальності, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, 173-2, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 (сто сімдесят) гривень у дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяІ. М. Черніцька