КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021року

м. Київ

справа №754/12296/20

провадження № 33/824/4070/2021

Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.

за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року у складі судді Татаурової І.М.,

якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом установлено, що водій ОСОБА_1 23 серпня 2020 року о 21:24 год., керував автомобілем марки «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Київ по вул. Мілютенка, 15-А, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації. Відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 13 серпня 2021 року, тобто з пропущенням строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

На підтвердження пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що дізнався про існування постанови після ознайомлення з матеріалами справи 03 серпня 2021 року. При цьому, стверджує, що відносно апелянта протоколи про адміністративне правопорушення за вказаною статтею не складалися, останній виклики до суду не отримував.

Зазначає, що встановив особу, яка назвала дані ОСОБА_1 та назвалася його ім`ям при складенні протоколу працівниками поліції. Цією особою виявився знайомий ОСОБА_1 громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

У своїй заяві, яка долучена до матеріалів справи, ОСОБА_2 зазначає, що за кермом автомобіля був він, і він же надав дані ОСОБА_1 співробітникам поліції.

Відповідно до статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, суд доходить висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року необхідно задовольнити у зв`язку з тим, що строк пропущений з поважних причин, оскільки, як убачається з матеріалів справи, про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлявся за іншою адресою, за якою він не проживає.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та пояснив, що не має жодного відношення до адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за наслідками вчинення якого працівниками поліції складено протокол серії ДПР18 №537850 від 23 серпня 2020 року, оскільки в той день та час перебував на своєму робочому місці, у власності автомобіль марки «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_1 , не має.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як убачається з матеріалів справи та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вимоги закону належним чином не дотримані, а тому висновок суду про порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Так, під час розгляду справи суд першої інстанції, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, послався на те, що вина останнього у вчиненні підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 537850 від 23 серпня 2020 року; даними письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; даними CD-диску з відеозаписом з нагрудної камери АА-00957, де зафіксрвано відмову ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння, за допомогою спеціального технічного приладу «ДРАГЕР» та у медичному закладі (лікаря-нарколога).

Проте суд не надав указаним доказам належної правової оцінки, оскільки як установлено матеріалами справи та зазначено безпосередньо в протоколі про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було встановлено власника транспортного засобу, особу, відносно якої складено протокол встановлено лише за даними ІПНП, у водія було відсутнє при собі посвідчення водія та останній відмовився від підпису протоколу.

До того ж, у протоколі зазначена неправильна адреса зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , а на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції не можливо встановити особу, відносно якої складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Недотримання суддею вимог ст. 268 КУпАП є істотним порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що призвело до неправильності судового рішення.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні дані щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи у порядку передбаченому ст. 277-2 КУпАП, тому висновок суду про належне повідомлення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, є помилковим.

Відповідно до норм ст. 62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, наведеними вище доказами спростовується висновок суду першої інстанції про те, що особа, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №537850 від 23 серпня 2020 року, водій ОСОБА_1 23 серпня 2020 року о 21:24 год., керував автомобілем марки «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Київ по вул. Мілютенка, 15-А, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації. Відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, так як працівники поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, не перевірили дані паспорта, не встановили власника та особу, яка керувала транспортним засобом «Dacia Logan», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Окрім того, ОСОБА_1 у судовому засідання надав суду для долучення до матеріалів справи довідку№3, видану 23 квітня 2021 року директором Комунальної науково-дослідної установи «Науково-дослідний інститут соціально-економічного розвитку міста» Ігорем ПЕТРЕНКОМ, про те, що ОСОБА_1 дійсно працює в указаній установі з 01 липня 2019 року на посаді охоронника господарчого відділу та 23 серпня 2020 року знаходився на робочому місці з 08:00 до 08:00 24 серпня 2020 року.

Також, судом було досліджено надану ОСОБА_1 трудову книжку.

Отже, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наведені обставини, судом апеляційної інстанції встановлено, що докази на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, у справі відсутні. Наявний у справі відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції не дає змоги порівняти особу, відносно якої склали протокол про адміністративне правопорушення, із особою ОСОБА_1 , встановленою в залі суду.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, він не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

При прийнятті постанови, суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності у матеріалах справи належних доказів та даних про встановлення особи правопорушника, прийняв незаконне та необґрунтоване судове рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та є обґрунтованими.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, внаслідок чого висновок про порушення водієм п. 2.5 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи, на підставі чого постанова суду першої інстанціїпідлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Кравець