ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/987/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Петракова В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Петракова В.А. на постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , 1984 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постановою встановлено, що

04.10.2020 року о 04.00 год. в м. Харкові на вул. Академіка Павлова, 130А водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Фольксваген Туран» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору «Драгер», з результатом був не згоден. Пройти огляд в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків. В діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Петраков В.А. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що суд першої інстанції не повідомляв ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи. Посилався на незрозумілу поведінку працівників поліції. Працівники поліції не ознайомили ОСОБА_2 з його правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Вказує, що працівники поліції не зупиняли автомобіль, в якому він перебував, а вони під`їхали коли автомобіль вже перебував на АЗС. Вказує на те, що керувала автомобілем дружина ОСОБА_2 , однак після зупинки на АЗС вона пересіла на пасажирське сидіння. Вважає, що пояснення свідків є неналежними доказами, оскільки вони не допитувались в судовому засіданні в суді першої інстанції. Зазначає, що огляд на місці бува проведений з використанням газоаналізатору ДРАГЕР, який не проходив калібрування більше ніж пів року.

Крім того, захисник Петраков В.А. просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2020 року, посилаючись на те, що справа була розглянута судом першої інстанції без участі ОСОБА_2 , який не був повідомлений про час та місце розгляду справи стосовно нього. Ознайомився з матеріалами справи ОСОБА_2 лише 12.01.2021 року та уклав угоду із захисником Петраковим В.А. 16.01.2021 року. 20.01.2021 року апеляційна скарга помилково була направлена безпосередньо до Харківського апеляційного суду. 01.02.2021 року апеляційна скарга була подана через Московський районний суд м. Харкова. Постановою Харківського апеляційного суду апеляційна скарга захисника була повернута, у зв`язку з відсутністю мотивування пропуску строку. Враховуючи, що у поновленні строку захиснику не відмовили, а лише повернули його апеляційну скаргу, він знов подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку та вважає причини пропуску цього строку поважними.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за скаргою захисника Петракова В.А. в інтересах ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Петракова В.А., які просили задовольнити апеляційну скаргу, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Вказуючи про незаконність та протиправність дій працівників поліції при складанні протоколу, захисник не надає будь-яких доказів щодо оскарження цих дій. Більш того, захисник ґрунтує свої доводи щодо незгоди з рішенням на своїх суб`єктивних оціночних твердженнях щодо фактичних обставин події, що зафіксована у протоколі. Натомість вся сукупність відомостей, які є наявними в матеріалах цієї справи, свідчить про наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору «Драгер». З результатом був не згоден. Пройти огляд в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить його власноручні підписи у цьому протоколі, а також власноручні поясненя.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що дії службової особи, яка складала цей протокол, в порядку передбаченому КАС України, в порядку, передбаченому КПК України, ОСОБА_2 оскаржувалися, що унеможливлює будь-які посилання про незаконність дій працівників поліції під час складення протоколу.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складення протоколу стосовно ОСОБА_2 , відповідали вимогам чинного законодавства, а твердження захисника щодо незаконності дій працівників поліції розцінюється як спосіб захисту, оскільки є необґрунтованими.

Крім того, суд апеляційної інстанції не бере до уваги апеляційні доводи захисника про те, що калібрування газоаналізатору ДРАГЕР не проводилось більш ніж пів роки, оскільки ОСОБА_2 був незгоден із оглядом з використанням ДРАГЕР та йому було запропоновано працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі, від чого він відмовився. До того ж протокол про адміністративне правопорушення складений стосовно ОСОБА_2 не за керування у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про необґрунтованість таких доводів захисника, виходячи з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до відомостей письмових пояснень свідка ОСОБА_3 (арк. 13), 04.10.2020 року по вул. Ак. Павлова було залучено її в якості свідка. Зі слів працівників поліції водій транспортного засобу ОСОБА_2 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Зі слів працівників поліції водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору ДРАГЕР з результатом 0,73 проміле. Водій не погодився з результатом. Погодився пройти огляд в медичному закладі на вул. Шевченка, 26. Згодом змінив своє рішення проїхати до лікаря-нарколога. Як пояснили поліцейські, її та іншого свідка було запрошено для повторного запиту на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, на що водій відмовився.

Відповідно до відомостей письмових пояснень свідка ОСОБА_4 (арк. 14), 04.10.2020 року за адресою м. Харків вул. Ак. Павлова, 130 А його було залучено в якості свідка працівниками поліції, в його присутності водій ОСОБА_2 зі слів працівників поліції водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору ДРАГЕР, результат огляду 0,73 проміле. З результатом був не згоден та погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Та згодом змінив своє рішення проїхати до лікаря-фахівця. Як пояснили поліцейські, його та іншого свідка було залучено для повторного запиту на проходження огляду в закладі охорони здоров`я. На що водій ОСОБА_2 в його присутності відмовився від огляду.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції викликались ці свідки шляхом направлення судових повісток.

Свідок ОСОБА_3 отримала судову повістку, тобто була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила.

Свідок ОСОБА_4 не з`явився в поштове відділення для отримання судової повістки.

Отже, суд апеляційної інстанції виконав усі процесуально можливі дії для виклику цих свідків в судове засідання.

Відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 4), об`єктивно вбачається, що працівники поліції пропонували пройти ОСОБА_2 огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у присутності двох свідків, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ці свідки дійсно були безпосередніми очевидцями події відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та вважає, що їх письмові пояснення заслуговують на увагу.

Поряд з цим, відповідно до відомостей, що містяться на цьому відеозапису вбачається, що працівники поліції звертаються до ОСОБА_2 , як до водія і останній не заперечує цього факту. Крім того, ОСОБА_2 , як водій, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля з використанням газоаналізатору ДРАГР. Результат огляду був 0,73 проміле. Після цього, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_2 порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та пояснили, що він може не погодитись з цим оглядом та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_2 не погодився із результатом огляду з використанням ДРАГЕРУ та просив провести огляд його на стан сп`яніння у медичному закладі. Через деякий час ОСОБА_2 повідомив працівників поліції, що нікуди не поїде, що він згоден із результатом огляду, який був проведений на місці та у присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Поряд з цим, твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, суд апеляційної інстанції розцінює, як обраний ним спосіб захисту для уникнення ОСОБА_2 відповідальності, оскільки з відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_2 повідомив останнім, що він бачив, як вони їхали за ним від самого «Альтбира», що об`єктивно свідчить про те, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом та у якості водія спостерігав за дорожньою обстановкою та бачив службовий автомобіль працівників поліції, який їхав за його автомобілем.

Також, з відеозапису вбачається, що рідний брат ОСОБА_2 намагався домовитись з працівниками поліції, щоб останні не складали протокол стосовно ОСОБА_2 та повідомляв, що вони дійсно були в ресторані та вживали спиртні напої.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 зазначив, що з правопорушенням не згоден, немає впевненості у правильності роботи пристрою.

Суд апеляційної інстанції не буру до уваги ці пояснення, оскільки маючи сумніви щодо роботи газоаналізатора ДРАГЕР, ОСОБА_2 мав фактичну можливість проїхати з працівниками поліції на їх вимогу до медичної установи для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння. Від такого огляду ОСОБА_2 відмовився, навіть погодившись з результатом огляду з використанням алкотестеру ДРАГЕР, що свідчить про необґрунтованість таких пояснень.

Також з відеозапису вбачається, що працівник поліції ознайомив ОСОБА_2 із відомостями протоколу про адміністративне правопорушення та останній підписав його, та власноруч навів свої письмові пояснення.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений вимогами ст. 266 КУпАП.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 04.10.2020 року ОСОБА_2 керував автомобілем, а працівниками поліції у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним, з цим результатом він не погодився та просив пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Але згодом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, а також вимогам ст. 266 КУпАП.

Отже, такі твердження та доводи апелянта є безпідставними.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_5 (арк. 10), в якій він зазначив, що зобов`Яязується доставити автомобіль Фольцваген до місця його стоянки.

Тобто, працівники поліції відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортними заобами.

Враховуючи наведене, а також відсутність скарг на дії працівників поліції, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушень в діях працівників поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 .

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складення протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Петракова В.А. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Петракова В.А. залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2020 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков