Номер провадження 3/754/7228/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2021 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №738 від 05.11.2021 р., керуюча магазином « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ФОП ОСОБА_2 ), ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , 05.11.2021 р о 12 год. 00 хв., перебуваючи на робочому місці частково забезпечила працівників ЗІЗ; частково забезпечила виконання вимог щодо вологого прибирання (відсутні записи в журналі); не забезпечила проведення температурного скринінгу всім працівникам 05.11.2021р.; не забезпечила проведення навчання (інструктажу) щодо дотримання протиепідемічних заходів; два з трьох працівників на зміні 05.11.2021, які працюють у магазині одягу «ІНФОРМАЦІЯ_2» не мають сертифікату про вакцинацію, ПЛР- тесту, довідку про одужання від COVID-19, чим порушила вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», підпункт 9, 4 пункту 22, 35 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами, пункт 7,8,1 постанови Головного державного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 «Про затвердження тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у звязку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19». Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Враховуючи, що згідно ст.268 ч.2 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, не відносяться до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, тому, відповідно до вимог ст.268 ч.1 КУпАП, дана справа розглядається у відсутності ОСОБА_1 , яка своєчасно сповіщена про місце і час розгляду справи і від якої не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, суд керується рішеннями Європейського суду, в яких наголошується, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали приходжу до наступного.

За приписами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частина 1 статті 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, диспозиція вказаної норми є банкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якої порушені, є обов`язковою.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Відповідно до пунктів 1, 7, 8 Постанови Головного державного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 р. «Про затвердження тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19)», перед початком зміни проводиться температурний скринінг усім працівникам; працівники закладів торгівлі, в тому числі, які видають замовлення та здійснюють розрахунок повинні бути одягнені в .медичну маску або респіратор та одноразові рукавички (ЗІЗ), після кожного зняття ЗІЗ та одяганням чистої маски/респіратора, одноразових рукавичок працівник повинен ретельно помити руки з милом або обробити антисептичним засобом, адміністрація закладу повинна провести навчання серед працівників щодо правил використання ЗІЗ, їх утилізації та забезпечити контроль за використанням ЗІЗ; Суб`єкт господарської діяльності повинен забезпечити: постійну наявність рідкого мила, антисептиків та паперових рушників в санвузлах (за їх наявності). Використання багаторазових рушників заборонено, інформування клієнтів щодо встановлених обмежень та умов обслуговування в закладі та на офіційних сторінках в мережі Інтернет та соціальних мережах, вологе прибирання виробничих приміщень та поверхонь, місць контакт' рук працівників і відвідувачів (ручки дверей, місця сидіння, раковини, столи тощо з використанням миючих та дезінфекційних (в кінці зміни) засобів не рідше ніж кожні 2 години, перед відкриттям та після закінчення робочого дня/зміни, централізований збір використаних 313, паперових серветок в окремі контейнери (урни) з кришками та одноразовими поліетиленовими пакетами з подальшою утилізацією, обмеження масових зборів працівників в закритих приміщеннях.

Отже, дотриманням протиепідемічних заходів у закладах покладено на суб`єктів господарювання.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинила порушення вимог ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»; підпункт 9, 4 пункту 22, 35 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами, пункт 7,8,1 постанови Головного державного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 «Про затвердження тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у звязку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19», а саме: будучи керуючою магазином, перебуваючи на робочому місці частково забезпечила працівників ЗІЗ; частково забезпечила виконання вимог щодо вологого прибирання (відсутні записи в журналі); не забезпечила проведення температурного скринінгу всім працівникам 05.11.2021р.; не забезпечила проведення навчання (інструктажу) щодо дотримання протиепідемічних заходів; два з трьох працівників на зміні 05.11.2021, які працюють у магазині одягу «ІНФОРМАЦІЯ_2» не мають сертифікату про вакцинацію, ПЛР- тесту, довідку про одужання від COVID-19.

Однак суду не надано будь-яких належних доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, або особою, яка призначена відповідальною за дотриманням протиепідемічних заходів у закладі. Більш того, жодних доказів того, що ОСОБА_1 є керуючою магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» суду не надано.

Відповідно до ст. 252 Кодексу КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд враховує, що у своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18.01.78 р., "Коробов проти України" від 21.10.2011 р. ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 p., заява N 16347/02, "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", заява N 36673/04, "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 p.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених у судовому засіданні обставин суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3КУпАП та наявність підстав для закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 44-3, ст. ст. 7, 245, 247, 251, 280, 283, 288 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя