Справа № 163/1982/21 Провадження №33/802/886/21 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Категорія:ст. 124 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Бакаєвича А.В., представника іншого учасника ДТП адвоката Кривошея А.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 03 грудня 2021 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03.08.2021 о 18:11 годині в селі Вишнів по вулиці Незалежності керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху при виїзді на нерегульоване перехрестя не дав переваги в русі автомобілю Фольксваген Каравела, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, що спричинило пошкодження обох автомобілів, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою Посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу упереджено, оскільки в основу рішення покладено не об`єктивні висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що ДТП сталася з вини ОСОБА_3 , оскільки останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та рухався з перевищенням дозволеної швидкості. Також вказує на те, що судом першої інстанції порушено його право на захист, оскільки 03 грудня 2021 року він заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, так як його захисник перебував в іншому засіданні, однак вказане клопотання задоволено не було. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Бакаєвича А.В., які підтримували подану апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді, та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, представника іншого учасника ДТП адвоката Кривошея А.М., який заперечував апеляційну скаргу та просив рішення судді залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суддя дійшов до обґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Твердження апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 484586 від 03.08.2021 (а.с.1), частково поясненнями учасників ДТП, фотографіями з місця ДТП (а.с.12-14), а також відеозаписом на якому зафіксовано момент ДТП (а.с.18).

Приписами п.1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.2.3. «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до п.16.11. ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до п.1.10 ПДР дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Досліджені під час апеляційного розгляду у справі докази: відеозапис моменту ДТП, пояснення учасників ДТП свідчать про те, що водій ОСОБА_1 не виконав вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу».

Як вбачається з відеозапису з місця події, ОСОБА_1 керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, з врахуванням обмеженої оглядовості не зменшив швидкість, не надав перевагу в русі водію транспортного засобу номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_3 .

Крім того, згідно фотографій з місця ДТП, перед перехрестям, до якого наближався водій ОСОБА_1 , встановлено дорожній знак «Дати дорогу» (а.с.12), вказана обставина апелянтом також не заперечується.

Тому в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну не переконався, що це буде безпечним, та належно не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», не надав дорогу, скоївши зіткнення з автомобілем, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі., що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Неспроможними є доводи про те, що причиною ДТП стали дії водія ОСОБА_3 , що полягають у перевищенні ним швидкості, оскільки вони жодним чином не спростовують факту порушення водієм ОСОБА_1 п.16.11 ПДР та невиконання ним вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні п.16.11 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій автомобіля для забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до зазначених вимог ПДР, зобов`язаний переконатись, що його дії не створять загрози безпеці або перешкоди для інших учасників руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Враховуючи вищенаведене, доводи викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого суду.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про порушення права на захист ОСОБА_1 , то вони є необґрунтованими з таких підстав.

ОСОБА_1 приймав особисту участь в ході судового розгляду (а.с.39).

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого рішення про можливість розгляду даної справи за відсутності захисника, так як професійний учасник процесу адвокат Гарбарук Н.М. в судове засідання не з`явилась, про поважність причин своєї неявки місцевий суд не повідомила. Жодних клопотань захисника про відкладення судового розгляду 03.12.2021, матеріали даної справи не містять.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмітити, що вимогами ч.1 ст.268 КУпАП регламентовано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Тому суд першої інстанції, розглядаючи справи щодо ОСОБА_1 , в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 03 грудня 2021 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов