Справа № 465/1939/21 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 33/811/1026/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2021 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

Згідно постанови, ОСОБА_1 07.03.2021 року о 01:58 год. по вул. Наукова, 12 у м. Львові, керував транспортним засобом марки «CITROEN JUMPER» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість шкіри, поведінка не відповідала обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився у присутності лікаря, що засвідчено у висновку № 000510 від 07.03.2021 року.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про ухвалену постанову та її зміст апелянту стало відомо після ознайомлення за заявою з матеріалами справи у приміщенні суду 16.06.2021 року, про судовий розгляд, час та місце розгляду йому не було відомо. Просить скасувати постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 21.04.2021 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтуванні апеляційної скарги вказує, що не відмовлявся на місці зупинення транспортного засобу працівником поліції від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, але його без проходження огляду на місці було доставлено до медичного закладу, всупереч порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП та положеннями Інструкції. В закладі охорони здоров`я в апелянта виникли сумніви щодо об`єктивності, достовірності результатів огляду.

Окрім цього, висновок про відмову у проходженні огляду містить недостовірну інформацію: зокрема, у висновку вказано «точний час» направлення на огляд 01 год. 55 хв., це при тому, що згідно з інформацією з протоколу про адміністративне правопорушення було скоєне о 01 год. 58 хв. на вул. Науковій, 12. Як зазначено у висновку лікаря направив водія на огляд до закладу охорони здоров`я старший сержант поліції взводу №1 роти №2 батальйону №3 УПП у ЛО ДПП Стецик Н.П., а в протоколі серії ОБ №194240 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, до якого долучено висновок лікаря, вказано, що він складався Інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №3 УПП у ЛO ДПП лейтенантом поліції Кайдою Я.Я.

Вивчивши матеріали справи №465/1939/21, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задоволити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи із наступного.

ОСОБА_1 та його захисник Буковецька Н.В. повторно не з`явились в суд апеляційної інстанції для участі в розгляді справи, про час, дату та місце розгляду повідомлялись належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило.

Так, в своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно ж до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №194240 від 07.03.2021 року, довідкою, копією постанови, висновком № 000510 від 07.03.2021 року та відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

Як встановлено апеляційним судом, працівниками поліції ОСОБА_1 була висловлена законна вимога про проведення огляду на стан сп`яніння, а саме з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року.

Покликання апелянта про те, що у висновку вказано «точний час» направлення на огляд 01 год. 55 хв., це при тому, що згідно з інформацією з протоколу про адміністративне правопорушення було скоєне о 01 год. 58 хв. на вул. Науковій, 12. Як зазначено у висновку лікаря направив водія на огляд до закладу охорони здоров`я старший сержант поліції взводу №1 роти №2 батальйону №3 УПП у ЛО ДПП Стецик Н.П., а в протоколі серії ОБ №194240 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, до якого долучено висновок лікаря, вказано, що він складався Інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №3 УПП у ЛO ДПП лейтенантом поліції Кайдою Я.Я. не є беззаперечною підставою для скасування постанови.

Доводи апелянта наведені з приводу того, що були сумніви щодо об`єктивності, достовірності результатів огляду, апеляційний суд вважає надуманими та до уваги не бере, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують та не містять правових підстав для скасування судового рішення.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 судом першої інстанції в межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим вимога про закриття провадження в справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП задоволенню не підлягає.

При цьому, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2021 року, визнати, що такий пропущений з поважних причин, оскільки з оскаржуваною постановою він ознайомився 03 березня 2021 року, оскільки про ухвалену постанову та її зміст апелянту стало відомо після ознайомлення за заявою з матеріалами справи у приміщенні суду 16.06.2021 року, про судовий розгляд, час та місце розгляду йому не було відомо.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2021 року без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.