Справа № 346/4576/20
Провадження № 33/4808/865/21
Категорія ст.172-20 ч.3 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

29 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 гривень, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок,-

в с т а н о в и в :
Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2021 року встановлено, що 06 жовтня 2020 року близько 13:20 год. солдат ОСОБА_1 на території розташування підрозділу 2-ї гірсько-штурмової роти в/ч НОМЕР_1 в м. Коломия в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, здійснюючи виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, перебував в нетверезому стані, що підтверджується актом медичного огляду №148 від 06.10.2020 року, зокрема в стані алкогольного сп`яніння.
На вказану постанову суду ОСОБА_1 16.12.2021 року, за межами строку встановленого законом на апеляційне оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована Коломийським міськрайонним судом 16.12.2021 року, в якій вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою і такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Крім того, в ОСОБА_1 разом із апеляційною скаргою подав клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження.

ОСОБА_1 зазначає, йому не було відомо про розгляд справи в суді. Жодних письмових заяв про розгляд справи за його відсутності із визнанням вини він не писав, не підписував і не подавав. Вказує, що йому взагалі не було відомо про розгляд справи у суді, повідомлення суду йому не надходили, судових повісток він не отримував, а тому не міг знати про винесену постанову суду та накладення на нього адміністративного стягнення. Вказує, що він був позбавлений надати суду пояснення з приводу складеного протоколу та заявити відповідні клопотання.

Про існування постанови суду він дізнався 06.12.2021 року у приміщенні банку, коли йому було заблоковано пенсійну картку. 13.12.2021 року він звернувся до адвоката щодо надання правової допомоги, 14.12.2021 року за участю адвоката ознайомився із матеріалами справи, після чого адвокат подав заяву про видачу копії постанови суду від 05.11.2021 року.

Вказує, що із протоколом про адміністративне правопорушення у військовій частині він не ознайомлювався, ніяких документів особисто не підписував, що свідчить про фальсифікацію документів з боку працівників військової частини.

Звертає увагу на те, що його підпис в матеріалах справи істотно відрізняється від його справжнього підпису, що підтверджує його доводи про те, що він не був присутній під час складання протоколу про адміністративне правопорушення і не підписував документи наявні в матеріалах справи.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.
При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення, обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження та їх доведеність, тривалість строку, який пройшов з часу ухвалення судового рішення, яке оскаржується апелянтом, сутність доводів апеляційної скарги та інші обставини, які мають істотне значення.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови, а не з дня отримання копії судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує причини, якими обґрунтовується поважність пропуску строку на апеляційне оскарження та приймає до уваги процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення №135 стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП було складено 07.10.2020 року.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі його змістом та висунутим обвинуваченням, про що свідчать його власноручні підписи в протоколі та власноручно написане поясненням про визнання ним вини (а.с.1).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи додано дублікат військового квитка серії НОМЕР_2 від 03.08.2018 року виданий на ОСОБА_1 (а.с.3) на підставі, якого було встановлено особу правопорушника.

В матеріалах справи наявна заява від 09.10.2020 року підписана ОСОБА_1 , в якій він просить розглянути справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП та винести рішення у справі без його участі мотивуючи тим, що постійно знаходиться у військовій частині для виконання завдань. В заяві ОСОБА_1 вказав про те, що вину визнає та подібні випадки зобов`язується не допускати.

Матеріали справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП надійшли на розгляд до Коломийського міськрайонного суду 26.10.2020 року, постанову суду була винесена 05.11.2020 року.

За змістом мотивувальної частини постанови судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.11.2021 року вбачається, що В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутності, вину у вчиненому визнав повністю.
Таким чином, вищевказані обставини свідчать про те. що ОСОБА_1 був обізнаний про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП та повинен був самостійно вживати заходи для того, щоб дізнатися про стан відомого йому провадження та своєчасно оскаржити судове рішення у встановлений законом строк.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що судом розгляд справи призначався на 28.10.2020 року та 05.11.2020 року, про що ОСОБА_1 завчасно повідомлявся та належним чином, про що свідчать повідомлення суду (а.с.9, 11).

Апеляційний суд звертає увагу, що зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається. що єдиною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження він вказує те, що не був належним чином повідомлений про наявність відповідного провадження щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки матеріали справи стосовно нього було сфальсифіковано та зазначено неправдиву інформацію про те, що він був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення та власноручно подав письмову заяву про те, що визнає вину та просить розглянути справу без його участі. Вказує, що наявні в матеріалах справи підписи, які було зроблено від його імені, насправді сфальсифіковані та виконані іншою особою.

Таким чином, зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення він обґрунтовує тим, що стосовно нього посадовими особами було вчинено злочин внаслідок якого він не мав можливості належним чином реалізувати своє право на захист та був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності.

Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку"

За таких обставин, доводи ОСОБА_1 про вчинення стосовно нього злочину певними посадовими особами можуть бути повно та всебічно перевірені тільки в межах відповідного кримінального провадження, яке проводиться стосовно вищевказаних осіб.

Разом з тим, враховуючи принцип презумпції невинуватості, суд виходить з того, що посадові особи, які причетні до складання матеріалів протоколу належним чином виконували покладені обов`язки та не вчиняли злочинів проти правосуддя, якщо інше не буде доведено у встановленому законом порядку.

Так, факт підроблення підпису посадовими особами може бути встановлено тільки в межах кримінального провадження стосовно вищевказаних осіб, оскільки встановлення вказаних обставин пов`язано із правом вказаних осіб на презумпцію невинуватості.

Твердження ОСОБА_1 про фальсифікацію матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення вимагає від нього надання відповідних даних, які доводять вчинення відповідного правопорушення.

За таких обставин ОСОБА_1 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин, має право та був повинен звернутись до відповідних компетентних органів щодо вчиненого проти нього правопорушення. Результати розслідування відповідного кримінального провадження можуть бути підставою для перегляду ухваленого судом першої інстанції рішення за нововиявленими обставинами.

Зокрема, відповідно до усталеної судової практики саме штучне створення або підроблення доказів (фальсифікація матеріалів провадження) можуть бути визнані правовою підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Апеляційним судом приймались заходи щодо можливості перевірки вищевказаних доводів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до відповіді командира військової частин за №1364 від 29.12.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, військовою частиною було проведено увесь необхідний комплекс заходів щодо ознайомлення ОСОБА_1 із його правами та самим протоколом про адміністративне правопорушення №135 від 07.10.2020 року, після чого в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правопорушник ОСОБА_1 підписав протокол. Особу ОСОБА_1 було встановлено під час складання акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та протоколу про адміністративне правопорушення на підставі військового квітка (АВ№257752) У вищевказаному листі командування військової частини НОМЕР_1 в категоричній формі спростовує доводи ОСОБА_1 про фальсифікацію матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не надані належні та достатні дані, які підтверджують факт фальсифікації матеріалів провадження щодо нього та вказують на необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що строк оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга на постанову суду була зареєстрована Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 16.12.2021 року, що свідчить про те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, встановленого законом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

В своїй заяві про поновлення строку ОСОБА_1 зазначає, що не був обізнаний про складання протоколу та ухвалення судового рішення у даній справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що неналежне виконання судом першої інстанції своїх обов`язків щодо повідомлення про прийняте судове рішення не може бути достатньою правовою підставою для поновлення строку на оскарження постанови суду, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності також повинна в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження.

Разом з тим, зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд, відповідно до вимог ст.295 КУпАП, надсилав копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу порушує принцип юридичної визначеності.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

З огляду на викладене, враховуючи що на з часу ухвалення судового рішення пройшов доволі тривалий час (більше ніж рік) та на даний час рішення суду набуло законної сили, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки апелянта після складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судового рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовується поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду та виходячи з конкретних обставин встановлених судом, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду та вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначити які заходи він приймав щоб довідатися про стан судового провадження та ухвалене судом рішення, конкретизувати та довести наявність об`єктивних причин, які не дозволили йому своєчасно оскаржити постанову суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2020року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_1 .

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв