Справа № 758/7903/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ковбасюк О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

25 квітня 2021 року о 14 год. 20 хв. за адресою м. Київ, вул. Кирилівська, 117 водій ОСОБА_1 на маршрутному транспортному засобі «550 «Богдан (АТАМАN) А-092Н6», д.н.з. НОМЕР_1 , маршрут №25, здійснював перевезення пасажирів, які не мали спецперепусток, чим порушив п.п. 2.2 п. 2 Протоколу №29 Постійної комісії з питань техногенно-епідемілогічної безпеки та надзвичайних ситуацій при КМДА та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

У відповідності до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд також враховує положення ч.1 ст. 277 КУпАП, згідно з якими справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, а також те, що в силу вимог ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП, не є обов`язковою.

Крім того, судом у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» враховуються положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, відповідно до якої кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

При цьому, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції (пункти 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Так, факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження сукупністю зібраних та безпосередньо досліджених судом доказів по справі, а саме відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями та відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Із урахуванням наведеного, дослідивши в сукупності зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Дії ОСОБА_1 судом кваліфікуються за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, як порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

При вирішенні питання про відповідальність особи суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом із цим, судом враховується, що закон дає можливість органу (посадовій особі), що уповноважений вирішувати справу, за певних умов застосувати щодо порушника усне зауваження, звільнивши його від адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких вказувала на малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер правопорушення, яке не призвело до тяжких наслідків та шкоду іншим громадянам не спричинило, суд вважає, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення носить малозначний характер, а тому вважає за можливе звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На підставі ч.2 ст. 284 КУпАП провадження по справі закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя О. О. Ковбасюк