Справа № 444/1727/21 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 33/811/1630/21 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Парубія Михайла Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 грн 00 коп.

Згідно з постановою судді, Водій ОСОБА_1 , 06.06.2021 о 14 год 49 хв, на а/д Тернопіль-Львів-Рава-Руська 169 км. + 800 м., керував транспортним засобом VOLVO FH 440, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мовлення), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 "Правил дорожнього руху", за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року скасувати, закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Провести фіксування судового розгляду апеляційної скарги технічними засобами звукозапису. Визнати у справі неналежними та недопустимими доказами про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: письмові пояснення ОСОБА_2 ; письмові пояснення ОСОБА_3 від 06.06.2021; акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів; направлення на проведення огляду на стан сп`яніння до медичного закладу; оптичний компакт диск із двома фрагментами відеозаписів, здійсненого відеореєстратором інспектора поліції; протокол серії ДПР18 № 186227 від 06.06.2021; показання в якості свідка ОСОБА_4 надані в судовому засіданні 18.10.2021. Визнати належними та допустимими доказами, а саме: письмові пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_5 ; письмові пояснення ОСОБА_6 ; показання свідка ОСОБА_5 ; показання ОСОБА_1 надані ним у судових дебатах в даній справі; рішення судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2021у справі 444/1870/21. Додатково дослідити наявні в справі два фрагменти відеозаписів, технічний звукозапис судового засідання у справі 444/1727/2 із показаннями свідків в суді першої інстанції ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , письмові заперечення на протокол ОСОБА_8 , письмові клопотання ОСОБА_8 про визнання доказів неналежними і недопустимими.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Апелянт вказує на те, що своєї вини не визнає, оскільки він 06.06.2021 транспортним засобом не керував, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, водієм був його напарник ОСОБА_5 , на момент зупинки транспортного засобу він був пасажиром, категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці і від проходження огляду в медичному закладі не висловлював, а навпаки хотів пройти огляд в медичному закладі, однак через відсутність письмового направлення на огляд до спеціалізованого медичного закладу був позбавлений такої можливості. Факт невручення направлення на огляд в медичний заклад та акту огляду на стан сп`яніння на місці підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 .

Зазначає, що працівники поліції транспортний засіб не зупиняли, а підійшли вже до зупиненого транспортного засобу.

Вважає, що його письмові пояснення та письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_12 мають важливий вплив для прийняття апеляційним судом обґрунтованого і вмотивованого рішення, оскільки доводять про протиправність дій інспекторів поліції та про неналежність та недопустимість складеного протоколу про адміністративне правопорушення, направлення на огляд до медичного закладу та рапорта інспектора поліції.

Зазначає, що наявні в матеріалах справи акт огляду та направлення на проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, були складені без відома ОСОБА_1 і приховані поліцейським ОСОБА_9 від останнього з метою протиправного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також зазначає, що протокол складений з порушенням вимог чинного законодавства.

Апелянт наголошує на те, що інспектор поліції під час проведення огляду не застосовував технічного засобу відеозапису із самого початку вчинення правопорушення, а також не зазначив в протоколі про прилад яким проводився відеозапис події, а отже такий не може бути належним та допустимим доказом його вини.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що наявні фрагменти відеозапису з місця події були здійснені саме 06.06.2021 і здійснені саме сертифікованим технічним приладом відеофіксації.

Зазначає, що інспектором поліції не було роз`яснено йому процесуальних прав визначених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП про його право на користування юридичною допомогою.

Вказує на те, що відсутні належні та допустимі докази його вини.

Щодо строку на апеляційне оскарження, покликається на те, що постанову Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 не було скеровано апелянту, відтак вважає що такий пропущений з поважних причин.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Окрім цього, захисник адвокат Парубій Михайло Миколайович не заперечив проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Парубія М.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 186227 від 06.06.2021(а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним інспектором СРПП ВП № 5 ЛРУП ГУНП у Львівській області Марушко А.В., підписаним свідками огляду ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду(а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від огляду від 06.06.2021 (а.с.5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.6,7); відеозаписом події(а.с.8); поясненнями свідків допитаних в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з відеозапису події (файл ) на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Крім того, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 про те, що за кермом транспортного засобу перебував він, оскільки такі спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надано правову оцінку, зокрема показаннями інспектора ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області Марушка А.В. та свідка ОСОБА_3 , які в судовому засіданні підтвердили, що за кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_1 та факт відмови останнього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичном закладі, що і підтверджується відеозаписом події.

Окрім цього, апеляційний суд погоджується із критичною оцінкою судом першої інcтанції пояснень ОСОБА_13 , наданих ним в судовому засіданні місцевого суду про те, що він керував транспортним засобом, а ОСОБА_1 був лише пасажиром, який сидів на місці водія, що закривав дверку, а також покази про купівлю ОСОБА_13 автохімії, і про фактичне перебування ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на місці події 06.06.2021 на а/д Тернопіль-Львів-Рава-Руська 169 км. + 800 м., оскільки такі твердження не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами та спростовані поясненнями працівника поліції ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_3 , які є хронологічними та узгоджуються між собою, а також доказами, дослідженими в суді першої та апеляційною інстанціями.

Твердження апелянта про те, що він автомобілем не керував, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо того, що саме він керував транспортним засобом.

Зокрема, відповідно до наданого відеозапису зафіксовано рух транспортного засобу, а також те, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу.

Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.

Твердження апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону є безпідставними. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 186227 від 06.06.2021 (а.с.2) складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджують подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначеного протоколу узгоджуються з іншими доказами у справі. Отже, такий є належним та допустимим доказом у справі, який суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність відомостей про технічний пристрій, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення, і як наслідок такий не може бути належним і допустимим доказом у справі, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що дотримано в повному обсязі як працівниками поліції, так і судом.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Даний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі, вказаними вище.

Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що рішення судді першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується на основі всебічно, повно та об`єктивно з`ясованих обставин справи, вина ОСОБА_1 доводиться допустимими, належними та достатніми доказами у справі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом апеляційної інстанції при винесенні постанови.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року.

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Романюк М.Ф.