Номер провадження: 33/813/1540/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Узун Н.Д., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси Іванчука В.М. від 23.09.2021 року

установив

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Іванчука В.М. від 23.09.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03.04.2021 року о 23:40 год., в м. Одеса по вул. Марії Демченко, біля будинку № 21, керував автомобілем марки «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, тремтіння рук, після чого відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова суду винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки розгляд справи відбувся за його відсутності незважаючи на подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою. Також ОСОБА_1 зазначив, що направлений до суду протокол про адміністративне правопорушення не тотожній тому, який був оформлений на місці його складання, оскільки у ньому наявне посилання на частину статті КУпАП, за якою його було складено, тоді як у виданої ОСОБА_1 копії постанови таке посилання відсутнє. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу а одразу стали вимагати такий огляд в медичному закладі, проте він не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки. ОСОБА_1 вважає, що працівники поліції навмисно ввели його в оману, пояснивши йому право не їхати на медичний огляд і відмовитися від проходження огляду. Крім того вважає, що у матеріалах справи відсутні докази виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 звертає увагу на те, не зважаючи на його пояснення працівникам поліції про погане володіння ним українською мовою, йому не було запропоновано реалізацію права на перекладача. ОСОБА_1 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення містить недостовірні відомості, оскільки не зважаючи на наявність поміток про його відмову від підпису, все ж таки усі графи протоколу містять підпис. Також працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, що свідчить про надуманість підстав для висування вимог про проходження огляду.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Окрім цього, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду, в якому ОСОБА_1 просив поновити строк як пропущений з поважної причини, оскільки копію постанови йому не було йому надіслано судом.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, засобами електронного зв`язку надав до суду клопотання про відкладення розгляду, яке мотивовано неможливістю організувати юридичну підтримку після закінчення лікарняного а також у зв`язку з оформленням інвалідності.

Дослідивши клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, апеляційний суд таких висновків.

Розгляд апеляційної скарги було призначено на 29.11.2021 року, однак ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, засобами електронного зв`язку надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному, до якого надав копії низки медичних довідок, виписок з медичної карти та листка непрацездатності, згідно якого ОСОБА_1 перебував на лікарняному до 29.11.2021 року.

Враховуючи перебування ОСОБА_1 на лікарняному, що підтверджувалось медичними документами, апеляційний суд вважав причину неявки поважною та його клопотання про відкладення розгляду справи було задоволено, розгляд справи було відкладено на 13.12.2021 року.

Як вже було зазначено, ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду 13.12.2021 року повторно не з`явився, засобами електронного зв`язку надав до суду клопотання про відкладення розгляду, яке мотивовано неможливістю організувати юридичну підтримку після закінчення лікарняного а також у зв`язку з оформленням інвалідності.

Разом з тим, з доданих до клопотання копій довідки акта огляду медико-соціальної експертної комісії вбачається, що ОСОБА_1 29.11.2021 року пройшов медичний огляд та йому оформлена 2 група інвалідності. Жодних належних доказів неможливості за станом здоров`я або з будь-яких інших причин не прибути у судове засідання апеляційного суду до клопотання не додано.

Посилання ОСОБА_1 на неможливість організувати юридичну підтримку після закінчення лікарняного, на переконання апеляційного суду, не може бути підставою для відкладення судового засідання, оскільки справа перебуває на розгляді у судах першої та апеляційної інстанції з квітня 2021 року, тобто 8 місяців, та за цей час ОСОБА_1 мав процесуальну можливість скористатись юридичною допомогою, разом з тим, він неодноразово звертався з клопотаннями про відкладення справи як під час розгляду в суді першої інстанції, так і під час перебування справи в апеляційному суді.

Наведене апеляційний суд розцінює як зловживання з боку ОСОБА_1 своїми процесуальним правами з метою затягування розгляду справи та зазначене свідчить про відсутність перешкод у реалізації учасником справи своїх процесуальних прав та прийняття участі у судовому засіданні апеляційного суду, а тому зазначену ОСОБА_1 у клопотанні підставу для відкладення розгляду справи апеляційний суд визнає неповажною.

В той же час апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи та його неявку у судове засідання без поважних причин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, що копія оскаржуваної постанови після розгляду справи, який було проведено за відсутністю ОСОБА_1 , надсилалася останньому. З урахуванням наведеного строк на апеляційне оскарження постанови судді районного суду підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення,завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Доводи ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №064228 від 03.04.2021 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03.04.2021 року о 23:40 год., в м. Одеса по вул. Марії Демченко, біля будинку № 21, керував автомобілем марки «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, тремтіння рук, після чого відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному заклад, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі підтверджується оглянутим під час підготовки до апеляційного розгляду доданий до матеріалів справи відеозапис з місця події, з якого вбачається, що водію ОСОБА_1 поліцейським було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки поліцейського виникла підозра щодо його знаходження у стані наркотичного сп`яніння, що виразилися в тому, що в у нього виявлено те, що зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, тремтіння рук. Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд в установленому законом порядку, однак він відмовився від проходження огляду, при цьому працівниками поліції йому було роз`яснено як порядок проходження такого огляду, так і наслідки відмови від його проходження.

Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 частиною 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідно до положень ст.130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа вважає, що не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).

Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Зазначеною Інструкцією на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом передбачено лише проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.12. Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Враховуючи те, що у водія ОСОБА_1 поліцейськими були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у п.1.3. 1.4 Інструкції (зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, тремтіння рук), водій повинен був на вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівники поліції навмисно ввели його в оману, пояснивши йому право не їхати на медичний огляд і відмовитися від проходження огляду, не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ст.130 КУпАП передбачає притягнення водія до адміністративної відповідальності як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що направлений до суду протокол про адміністративне правопорушення не тотожній тому, який був оформлений на місці його складання, оскільки ОСОБА_1 не надав апеляційному суду для дослідження інший екземпляр протоколу, що позбавляє суд можливості дослідити його.

Що стосується доводів ОСОБА_1 стосовно того, що не зважаючи на його пояснення працівникам поліції про погане володіння ним українською мовою, йому не було запропоновано реалізацію права на перекладача, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, переклали складений протокол та коментували всі свої дії га зрозумілій ОСОБА_1 мові. При цьому жодних клопотань щодо необхідності залучення перекладача при складанні протоколу ОСОБА_1 не заявляв.

Також не можуть бути підставою для скасування постанови можливі порушення працівників поліції щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки судом встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду в умовах медичного закладу, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому підстав для скасування або зміни постанови суду немає.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 року - задовольнити та поновити строк на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець