Справа 688/1724/21
№ 3/688/1006/21
Постанова

Іменем України

20 вересня 2021 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., з участю секретаря судового засідання Марчук І.Г., прокурора Кравчук О.В., особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Єрмоли А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка матеріали адміністративної справи, які надійшли від начальника Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Устянівка Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого на посаді бухгалтера у ТОВ «Лотівка Еліт», депутата Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 26.07.2011 року Шепетівським МВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ),

за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією № 179 та №180 від 20 серпня 2021 року ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що будучи депутатом восьмого скликання Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, являючись відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», 01 березня 2021 року, перебуваючи в приміщенні Грицівської селищної ради Хмельницької області, що по вул. Шевченка, 2 в смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області, під час проведення засідання 3-ї позачергової сесії восьмого скликання Грицівської селищної ради Хмельницької області, при винесенні на розгляд питання № 5 «Про внесення змін в рішення № 198 першої сесії», а саме зменшення розміру річної орендної плати, яка встановлена в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки землі, що перебуває в користуванні TOB «Лотівка Еліт», у якому працевлаштований ОСОБА_1 на посаді бухгалтер, між приватним інтересом останнього та його службовими повноваженнями як депутата виник реальний конфлікт інтересів, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, проте він не повідомив сесію селищної ради про наявність такого реального конфлікту інтересів шляхом самостійного публічного оголошення про це під час засідання сесії селищної ради та проголосував «ЗА» прийняття такого рішення в умовах реального конфлікту інтересів. При цьому приватний інтерес ОСОБА_1 полягає у тому, що з одного боку він виконує функції місцевого самоврядування як депутат Грицівської селищної ради та питання, за яке голосував останній напряму стосується підприємства, від якого залежить розмір його оплати праці як працівника ТОВ «Лотівка Еліт», тому у нього виникає приватний інтерес та він міг суперечити державним інтересам, тим самим впливаючи на об`єктивність і неупередженість прийняття рішень. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень не визнав та суду пояснив, що тривалий час пропрацював на посаді бухгалтера по обліку мінеральних добрив та захисту рослин у ТОВ «Лотівка Еліт», а також був обраний депутатом Грицівської селищної ради. Вважає, що 01.03.2021 року приймаючи рішення №5 в умовах реального конфлікту інтересів не знаходився, оскільки до засновників чи керівників ТОВ «Лотівка Еліт» не відноситься, орендарем чи орендодавцем земельних ділянок не являється, щомісячно отримує посадовий оклад бухгалтера, жодного приватного інтересу не має. Посилаючись на те, що наявність приватного інтересу та реального конфлікту інтересів не доведено належними доказами, просив провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Захисник Єрмола А.П. в судовому засіданні просила закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор Кравчук О.В. у судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штафу в межах санкції вказаної статті.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника Єрмоли А.П. та прокурора Кравчук О.В., дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251, 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, Рішенням № 1 першої сесії Грицівської селищної ради VIII скликання від 05.11.2020 року ОСОБА_1 було обрано депутатом Грицівської селищної ради Хмельницької області.

У відповідності до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», депутати місцевих рад є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, а відтак ОСОБА_1 , будучи депутатом Грицівської селищної ради Хмельницької області є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно Рішення № 198 першої сесії Грицівської селищної ради VIII скликання від 24.12.2020 року TOB «Лотівка Еліт» передано в оренду земельні ділянки та встановлено річну орендну плату у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до Рішення № 5 третьої позачергової сесії Грицівської селищної ради VIII скликання від 01.03.2021 року TOB «Лотівка Еліт» встановлено річну орендну плату у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки землі, за яке проголосував «ЗА», в тому числі депутат ОСОБА_1 .

Так, частинами 1, 3 статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що депутат місцевої ради є представником інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження повинен дотримуватися таких правил депутатської етики, а саме: не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах, керуватися у своїй діяльності загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності. На депутатів місцевих рад поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «По статус депутатів місцевих рад», ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради. Депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Отже, депутати місцевих рад, які, крім конституційних гарантій, закріплених у ст. 38 Конституції України, відповідно до Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» користуються ухвальним голосом з усіх питань, що розглядаються на засіданнях рад та їх органів, до складу яких вони входять. Тобто до інтересів представницьких повноважень відноситься голосування на сесіях ради.

В протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією № 179 та №180 від 20 серпня 2021 року зазначено, що приватний інтерес ОСОБА_1 полягає у тому, що з одного боку він виконує функції місцевого самоврядування як депутат Грицівської селищної ради та питання, за яке голосував останній напряму стосується підприємства, від якого залежить розмір його оплати праці як працівника ТОВ «Лотівка Еліт», тому у нього виникає приватний інтерес та він міг суперечити державним інтересам, тим самим впливаючи на об`єктивність і неупередженість прийняття рішень.

Стаття 172-7 КУпАП, а зокрема ч. 1 та ч. 2 передбачає відповідальність за неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Диспозиції цієї статті є бланкетними і лише описують безпосередньо самі правопорушення, але для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обов`язок особи, у якої виник конфлікт інтересів (потенційний чи реальний) та яка перебуває в колегіальному органі, повідомити колегіальний орган про конфлікт інтересів.

Частина 1 статті 35 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає, що особливості врегулювання конфлікту інтересів у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі і депутатів місцевих рад, визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Так, правила врегулювання конфлікту інтересів у діяльності зазначеної у протоколі особи визначені статтею 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою прийняття відповідних рішень (голосування) депутатом на засіданні місцевої ради може здійснюватися за умови повідомлення про конфлікт інтересів та дотримання правил врегулювання конфлікту інтересів, передбачених цією статтею.

Згідно з приміткою ст. 172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься і у ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи із системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко встановити, що а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням і в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Для встановлення ж наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності відповідних юридичних фактів: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про адмінправопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується особи, і яку вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З огляду на повноваження ОСОБА_1 відповідно до частин другої та четвертої статті 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Тобто ОСОБА_1 повинен був взяти участь у голосуванні на 3 позачерговій сесії Грицівської селищної ради VІІІ скликання, його дії реально були спрямовані на реалізацію представницького обов`язку як депутата селищної ради.

За результатами голосування було прийняте рішення Грицівської селищної ради VІІІ скликання, а не депутатом Грицівської селищної ради ОСОБА_1 особисто.

Сам факт того, що ОСОБА_1 працює на посаді бухгалтера у товаристві, відносно якого радою приймалось рішення, не свідчить безумовно про наявність у нього приватного інтересу під час голосування за відповідне рішення ради. Матеріали адміністративної справи не містять жодних відомостей про факти, якими підтверджується, що заробітна плата бухгалтера ОСОБА_1 у ТОВ «Лотівка Еліт» залежить від прийнятого ним рішення у Грицівській селищній раді. Не доведено також факту отримання преміювання з підстав встановлення орендної плати для ТОВ «Лотівка Еліт» на рівні 10% річних.

Вищенаведене свідчить про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вбачається наявність приватного інтересу та відсутні посилання на факти (докази), що приватний інтерес суперечить службовим чи представницьким повноваженням і така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій ОСОБА_1 .

В разі коли «приватний інтерес» відсутній, то і реальний конфлікт інтересів при голосуванні питання про встановлення розміру орендної плати для ТОВ «Лотівка Еліт» у ОСОБА_1 об`єктивно відсутній, що відповідно виключає його відповідальність за ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вконтексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, також відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим, вважаю вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення та наданих доказах, не доведеною.

Враховуючи вищевказані обставини, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 172-7, 245, 247, 280, 283-284, 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: С.В. Козачук