Справа № 148/872/21
Провадження № 33/801/786/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач: Мішеніна С. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Вінниця

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Вінницького апеляційного суду Мішеніна С.В.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника: Страшка А.А.

зі секретарем Канахівським К.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.09.2021 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП .

В с т а н о в и в:

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.08.2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно постанови суду від 19.08.2021 року 14.05.2021, по вул. М. Леонтовича, м. Тульчин Вінницька область, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.08.2021 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом порушено ст. 268 КУпАП, суд неотримавши повідомлення щодо сповіщення його про судове засідання належним чином, здійснив судовий розгляд за його відсутності чим порушив його право на доступ до правосуддя закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд не перевірив дотримання Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, не прийняв до уваги, що ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 18 № 203537 від 14.05.2021 року, акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів не вручались, оскільки були складені без його присутності у невідомому йому місці, ним не підписаний.

Також у акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що пояснення свідків його відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння знаходяться на окремому аркуші, однак в поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 будь-які пояснення з приводу пропонування пройти огляд на стан алкогольного спяніння чи відмови відсутні.

ОСОБА_1 вважає, що працівниками поліції не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В порушення ст. 280, 251,252 КУпАП суд при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності взяв до уваги виключно протокол про адміністративне правопорушення, недосліджуючи та неоцінюючи інші матеріали справи.

У звязку з тим, що матеріалами провадження та встановленими судом фактичними обставинами не доведено факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та відмови від проходження освідування на стан спяніння ОСОБА_1 вважає, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю за відсутності події адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника Страшка А.А., особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі, просили задоволити апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, постанови суду, справа була розглянута у відсутність правопорушника ОСОБА_1 , оскільки останній був повідомлений належним чином, шляхом надсилання смс повідомлення та за допомогою оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади.

З постановою суду від 19.08.2021 року ОСОБА_1 ознайомився 16.09.2021 року, що підтверджується заявою останнього (а.с.28).

За таких обставин ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Зазначені обставини вказують на порушення вимог ст. 268 КУпАП, порушення права ОСОБА_1 на захист.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Вирішуючи питання, щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд всупереч вимог ст.252 КУпАП належним чином не оцінив та не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь -які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 , суд дослідив протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 203537 від 14.05.2021 (а.с. 2), постанову про накладення адміністративного стягнення (а.с. 3), пояснення свідків (а.с. 4-8), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 9), довідку про наявність інформації про посвідчення водія (а.с. 10) та дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до виписаних у ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 203537 від 14.05.2021 року, складеного інспектором ГРПП Тульчинського РВП старшим лейтенантом поліції Агеєвим В.М. 14.05.2021 року о 03-40год. в м.Тульчині по вул. Леонтовича водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду водій відмовився у присутності двох свідків чим порушив п. 2.5 ПДР .

Під час апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути прийнятий як доказ, оскільки як пояснили свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення у їх присутності не складався, підписи, які містяться в розділі свідки їм не належать.

Крім того, свідок ОСОБА_3 заявив, що пояснення, які наявні в матеріалах справи ним не підписувалися.

Відповідно до п.10, розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складений інспектором ГРПП Тульчинського РВП старшим лейтенантом поліції Агеєвим В.М. та який долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не містить відомостей про особу, щодо якої він складений, а також дати його складання.

Також у акті не назначено прізвища, імя, по- батькові свідків, в присутності яких відмовився ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння.

Тобто в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не вказано, що саме ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, відсутній його підпис.

Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_4 пояснювала, що в її присутності ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім цього, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР № 18 № 203537 від 14.05.2021 року як додаток, що підтверджує, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що протокол про адміністративне правопорушення у їх присутності не складався, не підписувався.

Оскільки вказаний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР № 18 № 203537 від 14.05.2021 як додаток, не містить дати його складання, не містить відомостей щодо особи відносно якої він складений, суд апеляційної інстанції вважає, що такий доказ є неналежним та недопустимим.

Суд першої інстанції, як докази вини ОСОБА_1 врахував пояснення свідків, однак належним чином їх не проаналізував та не врахував те, що пояснення відбирали працівники Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області з питань викрадення мобільного телефону.

Пояснення свідків щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адмінправопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази не можуть бути прийняті судом як докази доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП , оскільки зібрані з істотним порушенням норм законодавства.

Враховуючи вищевикладене, згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Задоволити апеляційну скаргу.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.08.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Світлана МІШЕНІНА