Справа № 177/1127/21
Провадження № 3/177/468/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 вересня 2021 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. розглянувши матеріали, які надійшли від Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області в про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, є ФОП, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

26.07.2021 о 01:15 на автодорозі між с. Новомайське та м. Кривий Ріг Новопільської ОТГ, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2109 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків відмовився.

Зазначеними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, що передбачає адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Так, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду протоколу судом та обізнаним про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, до суду не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи або розгляду справи за його відсутності до суду не надав.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки зазначена поведінка ОСОБА_1 , на думку суду, направлена на затягування розгляду справи, уникнення відповідальності та нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом,від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п.2, 4 Розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗЗ України 09.11.2015 року №1452/735, огляду та стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння підлягають фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає вину ОСОБА_1 доведеною поза розумним сумнівом, та приходить до висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 26.07.2021 серії БД № 276884 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, складеним уповноваженою особою у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому викладені обставини вчиненого правопорушення. ОСОБА_1 від підпису протоколу та отримання його копії відмовився.

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо пояснили, що 26.07.2021 вони були залучені працівниками поліції в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, підтвердили обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо відмови ОСОБА_1 , в їх присутності, від проходження відповідного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння.

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 викладеними власноруч на окремому аркуші, згідно яких, останній не заперечував фактичних даних щодо часу, місця та обставин при яких скоєно правопорушення та зазначив, що працівниками поліції роз`яснені його права та доведена до відома явка до суду, від проходження медичного обстеження на встановлення наркотичного сп`яніння та підпису в протоколі, відмовляється.

- відеозаписами факту порушення, доданими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на яких, зокрема, зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 в присутності двох свідків, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, його суспільну небезпечність, а також дані про особу ОСОБА_1 .

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд не застосовує адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у випадку, коли винна особа позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Оцінюючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки доказів наявності у ОСОБА_1 такого права суду не надано.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 25, 27, 30, 40-1, 130 ч. 1, 283, 284, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення за цим законом у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок , без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя М.В.Березюк