Номер провадження: 33/813/1396/21
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

апелянта ОСОБА_1 ,

адвоката Лукіна О.О.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі адвоката Лукіна Олега Олександровича, на постанову Київського районного суду м.Одеси від 04 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Також стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн. на користь держави.

Відповідно до постанови суду, 07.08.2021 року об 11 годині 55 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем KIA К-5, н/з НОМЕР_1 , по вул.Ільфа і Петрова, 16 в м.Одесі, під час руху не стежила за дорогою, не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, не вибрала безпечну швидкість руху та безпечний інтервал та скоїла зіткнення з автомобілем Toyota Сamry, н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль Toyota Сamry, н/з НОМЕР_2 , відкинуло на автомобіль Nissan Altima, н/з НОМЕР_3 , в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 13.10.2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, та прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Приписами статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і суб`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнавала.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із тогощо 07.08.2021 року об 11 годині 55 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем KIA К-5, н/з НОМЕР_1 ,по вул.Ільфа і Петрова, 16 в м.Одесі, під час руху не стежила за дорогою, не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, не вибрала безпечну швидкість руху та безпечний інтервал та скоїла зіткнення з автомобілем Toyota Сamry, н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль Toyota Сamry, н/з НОМЕР_2 , відкинуло на автомобіль Nissan Altima, н/з НОМЕР_3 , в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Так у відповідності до п. 10.1 та Правил дорожнього руху (далі-ПДР), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

За змістом п.13.1. ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Вина особи підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №543999 від 07 серпня 2021 року, схемою місця ДТП від 07 серпня 2021 року, письмовими поясненнями учасників ДТП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , рапортом від 07.08.2021 року, відеозаписом моменту ДТП, а також іншими матеріалами адміністративного провадження.

Суд першої інстанції вірно виходив із того, що з відеозапису з місця події вбачається, що ділянка автодороги по вул.Ільфа і Петрова, на якій відбулась ДТП, не має видимої розділової смуги. Відеозаписом зафіксовано, що водій ОСОБА_1 здійснювала поворот на вул.Ільфа і Петрова, де на смузі, на яку вона повертала назустріч рухався невстановлений автомобіль, який ОСОБА_1 об`їхала з виїздом на бордюр, після чого здійснила виїзд на проїздну частину дороги, змінивши напрямок руху ліворуч, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Toyota Сamry, н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у своїй смузі, не здійснюючи обгін, а об`їжджаючи транспортні засоби, які стояли у заторі.

Таким чином, зіткнення транспортних засобів відбулось на смузі, по якій рухався автомобіль Toyota Сamry, н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Також відеозаписом зафіксовано, що інші транспортні засоби до моменту ДТП вільно проїжджають по полосі, по якій рухався автомобіль KIA К-5, н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , не створюючи перешкод у русі автомобілям, які рухаються у зустрічному напрямку.

Зафіксовані відеозаписом обставини ДТП повністю підтверджують той факт, що саме дії водія ОСОБА_1 потягли за собою наслідки, а саме вчинення ДТП.

Крім того, апеляційний суд погоджується з тим, що водій автомобіля Toyota Сamry, н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не здійснював випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху, тобто обгін, так як транспортні засоби у крайній правій частині дороги не рухались, а стояли у заторі.

Під час об`їзду транспортних засобів, які не рухались та фактичного зустрічного роз`їзду з транспортними засобами, які рухались по автодорозі по вул.Ільфа і Петрова в зустрічному напрямку, водій автомобіля Toyota Сamry, н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_2 дотримувався безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, що також підтверджується відеозаписом.

Також у матеріалах справи наявна схема організації дорожнього руху на перехресті вулиць Ільфа та Петрова та Академіка Глушка, з якої вбачається, що дійсно вул. Ільфа та Петрова має дві смуги у напрямку до вул.Академіка Вільямса, і одну зустрічну в зворотньому напрямку (а.с. 15-16).

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до положень ст.252 КУпАП, на переконання суду апеляційної інстанції місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Крім того, правопорушник ОСОБА_1 не змогла суду пояснити, з яких підстав при вільній правій смузі, по якій рухався її автомобіль, вона направила його на зустрічну смугу, на якій фактично стояв автомобіль під керуванням ОСОБА_2 .

Також ОСОБА_1 не надала мотивованих доказів до суду апеляційної інстанції на спростування обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність наявності у діях водія ОСОБА_1 порушень п.12.1 і п.13.1 ПДР України та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п.12.1 та 13.1 ПДР України та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому оскаржуване судове рішення, на переконання апеляційного суду, є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про це йде мова в поданій апеляційній скарзі.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня її вини та в межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 287, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі адвоката Лукіна Олега Олександровича, залишити без задоволення.

ПостановуКиївського районного суду м.Одеси від 04 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 06.12.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда