ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Роїк Д.Я., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

03.11.2021 року о 15 годині 50 хвилин в м. Одесі по вул. Космонавтів, 28, водій ОСОБА_1 керуючи т/з Ваз 111840 д.н.з. НОМЕР_1 , не вразувала дорожньої обстановки, недотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Nissan Note д.н.з. НОМЕР_2 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України.

За даним фактом, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.11.2021 року серії ААБ №147973 за ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином що підтверджується розпискою в протоколі .

Заяви про причини неприбуття до суду не надходили. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, §73; Sejdovic проти Італії §86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності правопорушника, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях особи, відносно якої складено протокол, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вина особи підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР ААБ №147973 від 03.11.2021 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03.11.2021 року.

Суддя при накладенні стягнення враховує: характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступінь його вини, ставлення до вчиненого проступку, майновий стан, тому вважає, що необхідним і достатнім стягненням для нього є штраф.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 221, 252, 283, 284 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та на підставі якої застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Постанова про накладання адміністративного стягнення у виді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 307 КУпАП (штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу).

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання в частині стягнення штрафу та судового збору 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

С У Д Д Я: