Постанова

Іменем України

07 грудня 2021 року

м. Київ

провадження №33/824/5101/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Синявської Наталії Василівни, іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та його захисника Гошка Віктора Івановича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - Гошка Віктора Івановича

на постанову Голосіївського районного суду м. Києва

в складі судді Колдіної О.О.

від 19 квітня 2021 року

у справі №752/11048/20 Голосіївського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2020 року, о 22 год. 03 хв., інспектором роти №1, батальйону №4, полку 1, (ЗОПБ) УПП у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Коломієць О.М., складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №421757 (далі - Протокол) про те, що громадянин ОСОБА_1 , 28.05.2020, о 21 год. 30 хв. по вул. Грінченка у м. Києві, керуючи транспортним засобом «VolvoV50», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В протоколі зазначено, що при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Також зазначено про те, що до протоколу додаються: матеріали ДТП. В протоколі ОСОБА_3 зазначено, що він не визнає вину.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник іншого учасника ДТП ОСОБА_2 - Гошко В.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції безпідставно погодився з висновками експертизи, оскільки матеріли справи не містять доказів того, що водій автомобіля «Volvo460» ОСОБА_2 змінював смугу руху, та перестроювався у праву смугу з порушенням ПДР.

Зазначив, що судом не враховано пояснення ОСОБА_2 з яких вбачається, що останній рухався в крайній правій смузі руху, а за ним рухався автомобіль «VolvoV50», під керуванням ОСОБА_1 , що зазначено і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказав, що розглядаючи дану справу суд першої інстанції жодного разу не викликав водія автомобіля «Volvo460» ОСОБА_2 і в основу інженерно-транспортної експертизи покладено лише суперечливі та недостовірні докази, подані ОСОБА_1 .

Також, в обґрунтування доводів навів норми матеріального закону а саме узагальнення Верховного Суду України від 11.01.2008 «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення. Оформлення судового рішення» (далі - Узагальнення) та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 за №14 (далі - ППВСУ).

Разом з апеляційною скаргою скаржник також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2021.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, посилався на те, що копію оскаржуваної постанови отримав 13.10.2021.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як вбачається із матеріалів справи 19.04.2021 судом першої інстанції винесено оскаржувану постанову.

З апеляційною скаргою скаржник звернувся 20.10.2021, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, в клопотанні про поновлення строку скаржник зазначив, що копію оскаржуваної постанови він отримав 13.10.2021 та в десятиденний термін подав апеляційну скаргу.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову ухвалено за відсутності ОСОБА_2 та скаржника ОСОБА_4 .

Дійсно, як вбачається із заяви про ознайомлення з матеріалами справи, захисник ОСОБА_2 - Гошко В.І., який подав апеляційну скаргу, копію оскаржуваної постанови отримав 13.10.2021 (а.с. 141), а з апеляційною скаргою звернувся 19.10.2021 (а.с 152).

З огляду на викладене, суд вважає, що наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду є поважними.

Також суд враховує, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Ураховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та поновлення ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2021.

У судовому засіданні інший учасник ДТП ОСОБА_2 та його захисник Гошко В.І. надали пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити з підстав наведених в ній. Також ОСОБА_2 пояснив, що рухався в крайній правій смузі руху та після того як побачив перешкоду, інший автомобіль, вжив усіх заходів для уникнення зіткнення, аж до зупинки транспортного засобу, та в цей час відбувся удар в задню частину автомобіля. Оскільки його автомобіль вже не передував у русі та була увімкнена нейтральна передача, то від зіткнення автомобіль проїхав ще мерів десять уперед.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 пояснив, що не порушував ПДР. Крім того, додав, що характер пошкоджень автомобілів спростовує доводи скаржника та свідчить про здійснення маневру перестроювання ОСОБА_2 , що і стало причиною ДТП. Також додав, що підтвердженням перехресного зіткнення є відсутність пошкоджень на його автомобілі від фар копу автомобіля ОСОБА_5 . Представник ОСОБА_1 - Синявська Н.В. вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_2 та його захисника Гошка В.І. які підтримали подану апеляційну скаргу за викладених у ній обставин, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Синявської Н.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Пунктом 13.1 ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

В Протоколі зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , 28.05.2020, о 21 год. 30 хв., по вул. Грінченка у м. Києві, керуючи транспортним засобом «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с. 2).

Зі схеми місця ДТП вбачається, що автомобілі «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Volvo460», д.н.з. НОМЕР_2 , зафіксовано в крайній правій смузі руху в попутному напрямку на перехресті вул. Грінченка та вул. Саперно-Слобідська в м. Києві. При цьому автомобілі зафіксовано на значній відстані один від одного. Місце зіткнення позначено на схемі за номером 3 та зафіксовано на відстані 1,3 метри від бордюру крайньої правої смуги руху. Автомобіль «Volvo V50», позначений номером 1, зафіксовано таким чином, що відстань від його переднього та заднього правих коліс до бордюру крайньої правої смуги руху складає 0,8 м, а автомобіля «Volvo460», відповідно0,4 м. Також вбачається, що із схемою місця ДТП, яка підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , останні ознайомлені.

У схемі місця ДТП також зазначено перелік зовнішніх пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП. У автомобіля «Volvo460», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджено задій бампер, задня панель кузова, заднє праве крило, задня права фара, деформація заднього багажника та задньої правої сторони кузова. У автомобіля «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодження лівої фари, переднього капота, переднього бампера, деформація лівих дверей водія.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 від 28.05.2020, відібраних інспектором патрульної поліції роти №1, батальйону №4, полку №1 (ЗОПБ) УПП у м. Києві ДПП НП України лейтенантом поліції Могильною А.О. зазначено, що він рухався по вулиці Грінченка зі сторони вул. Саперно-Слобідської в сторону вулиці Грінченка з дозволеною швидкістю у правій смузі руху. Раптово з лівої смуги, прямо перед ним здійснив перестроювання водій автомобіля «Volvo460», д.н.з. НОМЕР_2 . Вказаний маневр здійснено водієм автомобіля «Volvo460»з метою уникнення зіткнення з автомобілем Тойота Кемрі, чорного кольору, який рухаючись у зустрічному напрямку, здійснив заборонений поворот ліворуч, створивши тим самим аварійну ситуацію. Внаслідок непередбачуваного маневру автомобіля «Volvo460», якого він не міг очікувати, не дивлячись на вжиті ним заходи екстреного гальмування, уникнути зіткнення з автомобілем «Volvo460»не вдалося. Вважає, що в даному ДТП є спільна вина водіїв автомобілів Тойота та «Volvo460», а в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення (а.с. 4).

В письмових поясненнях ОСОБА_2 від 28.05.2020, відібраних інспектором патрульної поліції роти №1, батальйону №4, полку №1 (ЗОПБ) УПП у м. Києві ДПП НП України лейтенантом поліції Могильною А.О. зазначено, що він рухався по вулиці Грінченка зі сторони перехрестя Саперно-Слобідської в сторону вул. Саперно-Слобідська на автомобілі «Volvo460», д.н.з. НОМЕР_2 , в крайній правій смузі руху зі швидкістю 50 км/год. Попереду побачив перешкоду, автомобіль Тойота, який розвертався посередині шляху. Щоб не здійснити зіткнення, він був вимушений гальмувати. Позаду рухався автомобіль «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 , який не вибрав безпечну дистанцію і наздогнав його автомобіль, в`їхавши в задню частину його автомобіля. Зіткнення відбулося 28.05.2020 о 21:30 год. В його автомобілі пошкоджена задня частина. Автомобіль Тойота з місця пригоди зник. Вважає, що винним в ДТП є водій автомобіля «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 5).

В письмових поясненнях ОСОБА_1 , наданих до суду першої інстанції, останній пояснив, що керуючи автомобілем «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух правою смугою автодороги зі швидкістю приблизно 30 км/год. Автомобіль «Volvo460», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався в попутному напрямку в лівій смузі даної автодороги. Під час руху, автомобіль «Volvo 460»різко перелаштувався з лівої смуги руху в праву смугу перед його автомобілем на відстані близько 3-4 метрів. З метою уникнення зіткнення він загальмував та скерував автомобіль вправо до відбійника, проте уникнути зіткнення не вдалося. Факт виїзду автомобіля «Volvo460»з лівої в праву смугу підтверджується слідами шин автомобіля, зафіксованими на фотографіях місця ДТП. (а.с. 26).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.08.2020 у справі призначено комплексну судову авто-технічну та трасологічну експертизу (а.с. 104-105).

Експерт, за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №6822 від 25.02.2021 дійшов висновку про те, що під час зіткнення (в момент ДТП), відповідно до наявних пошкоджень на транспортних засобах, контакт відбувся між передньою лівою частиною автомобіля «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 , та задньою правою частиною автомобіля «Volvo460», д.н.з. НОМЕР_2 . Зіткнення автомобілів «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 , «Volvo460», д.н.з. НОМЕР_2 відбулось на крайній правій смузі руху вул. Грінченка, тобто на смузі руху автомобіля «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 . В момент зіткнення кут між повздовжніми осями даних транспортних засобів складав 10…15 градусів, тобто в даному випадку мало місце попутно-перехресне зіткнення (а.с. 114-118).

Висновком експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи №6823 від 26.03.2021 встановлено, що у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Volvo V50» ОСОБА_1 повинен був, з технічної точки зору, керуватися п. 1.10 (в частині значення терміну «перешкода для руху»); 12.3 ПДР, у відповідності до яких вказаний водій повинен був із моменту виїзду попутного автомобіля «Volvo460»на праву смугу руху - негайно вжити заходів аж до зупинки транспортного засобу. Також експерт дійшов висновку, що дати категоричну відповідь мав (чи не мав) водій ОСОБА_1 технічну можливість уникнути настання даної ДТП не видається можливим. Крім того, експерт зазначив, що при заданих вихідних даних однією із причин настання даної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Volvo460»ОСОБА_2 вимогам п.1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); 10.1, 10.3 ПДР та вказані невідповідності перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП (а.с. 122-127).

З огляду на положення ст. 273 КУпАП, висновки судової транспортно-трасологічної та інженерно-технічної експертиз у даній справі є належними доказами, якими встановлено, що в даному ДТП мало місце попутно-перехресне зіткнення, внаслідок виїзду попутного автомобіля «Volvo460»на праву смугу руху.

Таким чином, обставини, встановлені вищезазначеними доказами узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_1 та спростовують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях ОСОБА_2 .

Враховуючи, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, а іншими доказами у справі, що кореспондуються між собою, спростовуються обставини викладені в письмових поясненнях ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність порушення п. 13.1 ПДР ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів того, що водій ОСОБА_2 змінював смугу руху, здійснював маневр з перестроювання, оскільки в матеріалах справи наявні висновки судової транспортно-трасологічної та інженерно-технічної експертиз, які, як вже зазначалось вище є належними та допустимими доказами у справі, якими такі обставини встановлено. Крім того, як вбачається з висновку експерта № 6822 від 25.02.2021 вказане дослідження проводилося по фотознімках наявних в матеріалах справи.

Більше того, як вбачається з висновку експерта № 6822 від 25.02.2021 та висновку експерта № 6823 від 26.03.2021 в обох випадках експерти попереджалися про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Наявні в матеріалах справи фотознімки з місця ДТП на аркушах 12-22 та 27-79 також спростовують такі доводи скаржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що з пояснень ОСОБА_2 та Протоколу вбачається, що останній рухався в крайній правій смузі руху відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки, як вже зазначалось вище, висновки судової транспортно-трасологічної та інженерно-технічної експертиз, поясненнями ОСОБА_1 та Фотознімками , які узгоджуються між собою, спростовуються обставини викладені в письмових поясненнях ОСОБА_2 та обставини, викладені в Протоколі ДПР18 №421757 від 28.05.2020. Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Більше того, як вбачається з висновку експерта № 6823 від 26.03.2021 вказане дослідження проводилося з урахуванням Схеми місця ДТП та письмових пояснень водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Цитування в апеляційній скарзі норм матеріального права, а саме п. 24 ПП ВСУ від 24.12.2005 №14 та Узагальнення Верховного суду України від 11.01.2008, без зазначення обставин їх незастосування чи неправильного застосування судом першої інстанції, не спростовують висновок суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо порушення судом першої інстанції процесуального права скаржника на участь в судовому процесі. Разом з тим, такі доводи скаржника не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки порушене процесуальне право ОСОБА_2 відновлено шляхом перегляду справи судом апеляційної інстанції

Фактично доводи зводяться до незгоди з наявними в матеріалах справи висновками експертиз. Разом з тим, незгода з таким доказом, наявним у справі не спростовує висновок суду

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 порушень п. 13.1. ПДР, та як наслідок відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог статтей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним в адміністративному правопорушенні за ст. 124 КУпАП немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАПУкраїни,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_2 - Гошка Віктора Івановича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року - задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_2 - Гошку Віктору Івановичу строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - Гошка Віктора Івановича - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ф. Мазурик