КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/1797/21
Апеляційне провадження №33/824/3623/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., із участю секретаря Ткаченко Ю.М., розглянувши матеріали адміністративної справи у місті Києві за апеляційною скаргою Босенка Юрія Григоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і йому призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд, зокрема, зазначив наступне.

31 січня 2021 року о 17 годині 17 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chevrolet Impala», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Павліченко, 15 у м. Біла Церква Київської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, водій відмовився на нагрудну камеру поліцейського у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 13 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від ДПР 18 № 119943 від 31.01.2021 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у якому викладено фактичні обставини вчинення правопорушення та зі змісту якого вбачається порушення водієм пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 31.01.2021, згідно з яким водія ОСОБА_1 направлено до найближчого медичного закладу КНП Білоцерківська міська лікарня № 4, однак відомості про проходження огляду в направленні відсутні, письмовими поясненнями свідків, розпискою ОСОБА_2 від 31.01.2021 про те, що він забирає автомобіль «Chevrolet Impala», державний номер НОМЕР_1 , який буде знаходитися по АДРЕСА_1, рапортом працівника поліції від 31.01.2021, переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано пропозицію поліцейського ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою драгера на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі та факт відмови водія від проходження такого огляду.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.

Не погоджуючись із вказаною постановою місцевого суду, Босенко Ю.Г. , в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк подачі такої, посилаючись на те, що подав апеляційну скаргу вчасно, але вона була Київським апеляційним судом повернута з додатками апелянту у зв`язку з недотриманням вимог ст. 294 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, п. 2.5 Правил дорожнього руху України, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 62 Конституції України, п. 5 ч. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, оскільки ОСОБА_1 , зокрема, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотеста «Драгера» через те, що працівниками поліції цей технічний засіб не демонструвався та не було роз`яснено порядок його застосування, відмовився від проходження медичного огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, оскільки у автомобілі була значна сума коштів, залишити автомобіль на місці його зупинки з причин безпеки ОСОБА_1 не міг, про що повідомив працівників поліції, однак останні розцінили це як відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що було складено відповідний протокол, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можуть бути доказами вини, оскільки ці пояснення написані під диктовку працівника поліції, не несуть доказової бази, крім того, в присутності ОСОБА_1 не складалося направлення на медичний огляд, що свідчить про складання направлення після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість винесеної постанови, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - Босенка Ю.Г., дослідивши докази по справі, вважає за необхідне залишити апеляцію без задоволення, а судове рішення - без змін з огляду на наступне.

Як правильно встановив місцевий суд, 31 січня 2021 року о 17 годині 17 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chevrolet Impala», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Павліченко, 15 у м. Біла Церква Київської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів.

Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, він відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Названі обставини, як правильно зазначив місцевий суд, підтверджуються матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, направленням, поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розпискою ОСОБА_2 від 31 січня 2021 року, відеозаписом ( а.с. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 ), наявними у справі, які, на переконання апеляційного суду, є доказами вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При складанні протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на переконання апеляційного суду, працівником поліції дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядку направлення водіїв транспортних засобівдля проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи встановлені фактичні обставини цього адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, що досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання про дотримання місцевим судом вимог ст.ст. 34,35,245,246,248,249,251,252,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення при винесенні постанови, що свідчить про необґрунтованість заявлених апеляційних вимог.

При цьому, будь-яких доказів на спростуваннястану алкогольного сп`яніння правопорушника, його відмови у проведенні медичного огляду, учасники процесу, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надали.

З огляду на наведене, доводи апелянта про те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, п. 2.5 Правил дорожнього руху України, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 62 Конституції України, п. 5 ч. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотеста «Драгера» через те, що працівниками поліції цей технічний засіб не демонструвався та не було роз`яснено порядок його застосування, відмовився від проходження медичного огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, оскільки у автомобілі була значна сума коштів, залишити автомобіль на місці його зупинки з причин безпеки ОСОБА_1 не міг, про що повідомив працівників поліції, однак останні розцінили це як відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що було складено відповідний протокол, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , написані під диктовку працівника поліції, не можуть бути доказами вини та не несуть доказової бази, крім того, в присутності ОСОБА_1 не складалося направлення на медичний огляд, що свідчить про складання направлення після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, з точки зору суду апеляційної інстанції, не відповідають дійсності, спростовуються доказами по справі, а відтак - не є правовою підставою для скасування судового рішення місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Твердження адвоката Босенко Ю.Г. про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначено часкерування транспортним засобом 17-17 годин,при тому, що на відеозаписі зафіксовано що о 17-16 годині уже було здійснено зупинку транспортного засобу та невірне зазначення часу складання протоколу про адміністративне правопорушення о17-25 годині, через 8 хвилин після зупинки транспортного засобу, на переконання апеляційного суду, не є підставою для визнання вказаного протоколу неналежним доказом та не впливає на правильність прийнятого судом рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, окрім іншого, вважає за необхідне поновити Босенку Юрію Григоровичу , в інтересах ОСОБА_1 ,строк апеляційного оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2021 року з огляду на поважність причин його пропуску та з метою дотримання положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 293,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити Босенку Юрію Григоровичу, в інтересах ОСОБА_1 , строк апеляційного оскарження на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2021 року

Апеляційну скаргу Босенка Юрія Григоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк