Провадження № 33/801/643/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників адвокатів Верещака Валерія Миколайовича та Левицької Оксани Іванівни,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2021 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №521702 від 09 травня 2021 року водій ОСОБА_1 цього ж дня о 19 год. 54 хв. в м. Вінниця по Хмельницькому шосе, 23 керував т/з ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився КНП ЦПЗ «Соціотерапія», у лікаря нарколога. Результат 2,20%. Висновок №1204. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 454 грн. в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №521702 від 09 травня 2021 року, рапортом працівника поліції Ткаченка А., висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1204 від 09 травня 2021 року.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин вчинення адміністративного правопорушення просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що транспортним засобом він не керував, а лиш спав на передньому пасажирському сидінні, після того як скористався послугою «тверезий водій», у зв`язку із попереднім вживанням алкогольних напоїв. Крім того, зазначає, що факт зупинення його працівниками поліції не зафіксований на відео, оскільки весь час автомобіль стояв припаркований на узбіччі. Вважає, що на місці зупинки йому не пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, а одразу було направлено до закладу охорони здоров`я для проходження такого огляду.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників адвоката Верещака В.М. та Левицької О.І., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами захисників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатів Верещака В.М. та Левицької О.І. щодо порушення судом першої інстанції норм КУпАП під час розгляду справи.

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги процесуальних норм КУпАП суддею суду першої інстанції не дотримані.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 є ряд суперечностей на які вказує останній в апеляційній скарзі, які також підтримані його захисниками та ним особисто в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, за змістом диспозиції вказаної статті, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п. 1.5 ПДР України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Так, суд першої інстанції свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтував даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, висновку медичного огляду № 1204 від 09.05.2021, рапорті особи, яка складала протокол та відеозаписі, наявного в матеріалах справи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 19 травня 2021 року він випивав спиртні напої з друзями, однак автомобілем не керував. Скористався послугою «тверезий водій», якому передав керування автомобілем. В подальшому водій служби таксі на автомобілі ОСОБА_1 відвіз його до дому та ОСОБА_1 заснув в автомобілі. Через деякий час приїхали працівники поліції та не розібравшись в ситуації, що склалась забрали ОСОБА_1 в медичний заклад для проведення огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 зазначив, що не керував автомобілем, а лише перебував на пасажирському сидінні.

Пояснення ОСОБА_1 підтверджуються та узгоджуються з поясненнями в судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_2 , який також підтвердив, що саме він керував автомобілем та був викликаний в якості тверезого водія. Ці пояснення об`єктивно підтверджуються наданим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом з бодікамери поліцейських, зробленого у відповідності до ч. 5 розділу ІІ та розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на місці події та під час складання протоколу пояснював, що він транспортним засобом не керував.

Крім того, як вбачається з вказаного долученого до матеріалів справи технічного запису з нагрудної камери працівника поліції, який містився в матеріалах справи та запису відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, який був наданий до суду апеляційної інстанції, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не зафіксований.

Допитаний в суді апеляційної інстанції інспектор взводу № 1 роти № 1 БУПП у Вінницькій області Ткаченко А.Н., яким було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , факт керування останнім транспортним засобом на момент його зупинки підтвердити не зміг, оскільки на місце події він прибув за викликом іншого екіпажу патрульної поліції, які за їхньою інформацією і здійснили зупинку автомобіля під керуванням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що доказам, покладеним в обґрунтування висновків в постанові суду, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521702 від 09.05.2021 року, рапорту особи, яка складала протокол, а також відеозапису з бодікамер поліцейського, було надано неправильну оцінку, як достатнім для доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як вони цього факту не підтверджують.

Відтак, покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також допитаного місцевим судом свідка ОСОБА_2 , які, з огляду на приписи ст. 251 КУпАП є доказами у справі, матеріалами справи не спростовані, а відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, які містяться в матеріалах справи, не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

В зв`язку з викладеним, є розумний сумнів стосовно встановлених судом першої інстанції обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що передувало складанню протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини, суд попередньої інстанції не дослідив та не надав їм відповідної оцінки, у зв`язку з чим постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає до скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційного скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий