Справа №345/4186/21
Провадження № 3/345/1151/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2021 м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кулаєць Б.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомо, непрацюючого, громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 231856 від 12.09.2021, в якому зазначено, що ОСОБА_1 12.09.2021 о 04.21 год. в м. Калуш по вул. Львівська керував транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із ротової порожнини, почервоніння обличчя, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 подав до суду заперечення, в якому зазначає, що працівником поліції йому не пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння і відповідно він не відмовлявся від проходження такого огляду. Під час спілкування із ним працівник поліції декілька раз запитував, чи він буде проходити огляд, проте працівник поліції жодного разу не пропонував йому пройти такий огляд, і він жодного разу не відмовлявся від проходження огляду, що чітко зафіксовано відеоматеріалами. Також поліцейський жодним чином не інформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу, жодним чином не пропонував та не намагався його застосувати. Відсутність газоаналізатора у працівника поліції на момент його зупинки свідчить про їхню неготовність виконувати вимоги ст. 266 КУпАП щодо огляду на місці. Окрім цього, складений на нього протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, тому що вищевказаний протокол складаний на ОСОБА_1 , проте він ОСОБА_1 , тобто в протоколі невірно зазначені відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, що відповідно позбавляє даний протокол доказової бази. З наданих до суду відеоматеріалів також чітко вбачається, що при складані на нього протоколу працівник поліції не роз`яснювалися права, передбачені ст. 268 КУпАП. З огляду на викладене, провадження в даній справі просить закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Родіков І.С. підтримали пояснення з посиланням на обставини, викладені у запереченні, та просили закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, наголосивши, що підстав притягувати до відповідальності ОСОБА_1 немає, так як протокол складено на іншу особу - ОСОБА_1 , при чому працівники поліції мали у своєму розпорядженні довідку на особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та чітко знали вірні анкетні дані особи.

Вивчивши матеріали справи та заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі слід закрити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень п. 2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суддя повинен вирішити питання, про те, чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд встановив, що відомості про особу, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, адже, при складанні протоколу невірно вказано по батькові особи, яка підозрюється у вчиненні адміністративного правопорушення.

З протоколу серії ДПР18 № 231856 від 12.09.2021 вбачається, що правопорушення вчинив ОСОБА_1 , тоді як згідно з паспортом громадянина України по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 (а.с. 15), а відтак, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, та вважається недійсним.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №204/2352/16-а).

Судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, заява №926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 у справі №761/26744/19, від 23.09.2019 у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є доказом вчинення правопорушення, однак він складений з порушенням вимог Інструкції та ст.256 КУпАП, адже невірно вказані відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: невірно зазначено по батькові цієї особи, це виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за зазначеним протоколом.

Також матеріали справи, а, зокрема, досліджений у судовому засіданні відеозапис, не відображають факту відмови ОСОБА_1 проходити огляд, як на місці зупинення транспортного засобу, так і в медичному закладі. Вбачається ухилення особи від відповіді та наявність тривалої дискусії. При цьому суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 , що йому не роз`яснювали права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, так як матеріали відеозапису цього не містять. Вбачається, що він бажав запросили адвоката для захисту його прав, але в повній мірі його таке право не було реалізовано.

Як уже зазначалося вище, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод» (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

На переконання суду, розгляд справи на підставі протоколу, який не може вважатися належним доказом у справі, за умови існування інших суперечливих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили подію та склад адміністративного правопорушення, порушуватиме право особи на справедливий суд.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вказувалося вище, протокол про адміністративне правопорушення від 12 вересня 2021 року не приймається в якості належного доказу в цій справі, а також не є належним актом обвинувачення щодо особи ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у законному порядку.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Судове рішення не може грунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За обставин, викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закриває провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 247, 283-287 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя: