Провадження № 33/824/4346/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Мельника Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 гривень на користь держави.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 124 КУпАП закрито.

Не погоджуючись із цією постановою в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Одночасно апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що її представник оскаржувану постанову отримав лише 31 серпня 2021 року, та вона звернулася із апеляційною скаргою 10 вересня 2021 року, через що, вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує зокрема на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а розгляд справи проведено без об`єктивного дослідження всіх обставин, які мають істотне значення, оскільки судом не враховано, що співробітники поліції не було перевірено належність пристрою DRAGER, та не взято до уваги, що вона не керувала транспортним засобом під час зупинки автомобіля, через що вважає оскаржувану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

При цьому, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року, на думку суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята 27 серпня 2021 року, копію повного тексту постанови представник ОСОБА_1 отримав 31 серпня 2021 року, що підтверджується розпискою (а.с.54), а апеляційну скаргу подано 10 вересня 2021 року, через що, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебувала у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.9а ПДР України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 11828 від 15 травня 2021 року, о 12 год. 20 хв. по пр. Перемоги, 56 в м. Києві ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Hyundai» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`ягніння, чим порушила вимоги п.2.9.а ПДР,. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу DRAGER, результат позитивний 2,43%.

З роздруківки технічного засобу «Драгер» щодо тестування на алкоголь, яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на момент зупинки автомобіля працівниками поліції, вбачається, що показник вмісту алкоголю становить 2,43%, також роздруківка містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення та згоду з результатами тестування.

У матеріалах справи також міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається проходження ОСОБА_1 тестування на стан алкогольного сп`яніння із результатом 2,43%, в якому ОСОБА_1 згодна з результатами тестування.

Також із наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери №АА00550 від 15 травня 2021 року співробітника патрульної поліції, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на приладі «Драгер», на що вона погодилася, при цьому співробітниками патрульної поліції було перевірено цілісність приладу та здійснено контрольний забір повітря, після цього ОСОБА_1 пройшла огляд на приладі «Драгер», який показав результат вмісту у неї алкоголю 2,43%, що було зафіксовано на відеокамеру.

Із матеріалів справи вбачається, що раніше 12 серпня 2020 року ОСОБА_1 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/11567/20.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, п.2.9а Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Слід також зазначити, що відповідно до положень п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння показали, що вміст алкоголю в крові перевищує 0,2 проміле й становить 2,43 проміле, а відтак ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних і допустимих доказах, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 11828 від 15 травня 2021 року; результатом тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого остання перебувала у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту позитивний (2,43 проміле); актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; постановою серії ЕАН №4211267; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог закону, а саме за відсутності двох свідків, оцінюється судом критично, з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2021 року № 1231-IX, який набув чинності 17 березня 2021 року,було внесено зміни до частини 2 статті 266 КУпАП та викладено в наступній редакції: «Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення».

Таким чином, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була необов`язкова участь свідків, оскільки працівники поліції використовували технічні засоби відеозапису, які було долучено до матеріалів справи.

Доводи апелянта щодо недотримання поліцейськими порядку виявлення ознак алкогольного сп`яніння, а саме відсутності Акту огляду, відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки в матеріалах справи міститься Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому ОСОБА_1 погодилася з результатами огляду.

Доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки він здійснювався не безперервно, також відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, які підтверджується іншими доказами по справі, зокрема роздруківка технічного засобу «Драгер» щодо тестування на алкоголь та Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15 травня 2021 року, які містять підпис ОСОБА_1 про ознайомлення та згоду з результатами тестування.

Твердження апелянта про те, що поліцейські не переконалися, що за кермом була саме ОСОБА_1 , оцінюються судом критично, оскільки зазначені нею обставини проте, що автомобілем керувала інша особа, не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду та спростовуються сукупністю доказів наявними в матеріалах справи, в тому числі відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 , що був присутній під час складання протоколу, не заперечували проти нього та не повідомляли поліцейським про те, що саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, тому апеляційну скаргу підлягає необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Я.С. Мельник