Справа № 504/3032/21
Номер провадження 3/504/1496/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли Управління патрульної поліції в Одеській області відносно, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

до Комінтернівського районного суду Одеської області з Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13.08.2021 року № 011883, 13.08.2021 року о 12 год. 54 Одеська обл., Лиманський район, с. Іванове, Траса М-14, 29 км., гр. ОСОБА_1 вчинив дії умисного характеру, що проявило злісну непокору законній вимозі працівника поліції інспектора В2Р2Б1 полку УПП в Одеській області Кречуняка В.В., а саме відмовився пред`явити будь-який документ, що підтверджує його особу на підставі ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію».

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , вину у вчиненому правопорушенні не визнав, не заперечував факту перебування 13.08.2021 року о 12 год. 54 Одеська обл., Лиманський район, с. Іванове, Траса М-14, 29 км. та вказав, що інспектор В2Р2Б1 полку УПП в Одеській області Кречуняк В.В. дійсно вимагав від нього пред`явити документи, що посвідчують особу, яких він не надав, з огляду на те, що інспектор не пред`явив йому відеодоказів порушення ПДР, з його сторони.

В судове засідання, з`явився захисник ОСОБА_1 адвокат Ціпар С.М., який підтримав позицію свого підзахисного та додатково вказав, що для пред`явлення документів працівнику поліції у ОСОБА_1 не було законних підстав, затримання ОСОБА_1 , а також втручання у його мирне володіння належним йому транспортним засобів було незаконним, умислу у вчиненні правопорушення у ОСОБА_1 не було.

Окрім того, захисником та ОСОБА_1 подано письмові пояснення по суті справи, в яких зокрема зазначається про те, що зупинивши ОСОБА_1 на автомобілі, працівник поліції ОСОБА_2 заявив, що причиною зупинки було перевищення швидкості в населеному пункті, яка склала 73 км./год., при цьому ОСОБА_2 відмовився пред`явити службове посвідчення та надати відеодокази порушення ПДР України. В протоколі працівником патрульної поліції не розкрито об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, не зазначено, в чому саме виражалася злісна непокора вимозі поліцейського, суть правопорушення викладена формально, не конкретизовано, загальними фразами, і не відображає усіх кваліфікуючих ознак, передбачених СТ.185 КУпАП. У поясненнях зазначено, що застосування у даній ситуації ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» є незаконним, так як жодного правопорушення ОСОБА_1 , не вчиняв, тому не було підстав для його зупинки працівниками поліції та вимог, щодо пред`явлення документів. Згідно з наявними відеоматеріалами та поясненнями самого ОСОБА_1 в зазначений день та час він пересувався і управляв автомобілем Volkswagen Passat № НОМЕР_1 , а за даними Постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності , ОСОБА_1 управляв і здійснив адміністративне правопорушення на автомобілі Volkswagen Passat № НОМЕР_2 . Враховуючи вищевикладене, сторона захисту вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 112021 від 13.08.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, як незаконна.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши адміністративні матеріали справи, вважаю, що ті фактичні дані, що містяться у протоколі від 13.08.2021 року № 011883 та в матеріалах, наданих Управлінням патрульної поліції в Одеській області, дають підстави стверджувати, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

Відповідно до ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами справи дослідженими у суді, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 13.08.2021 року № 011883 , протоколом про адміністративне затримання від 13.08.2021 року, копією постанови БАБ N 112021, а також дослідженими в судовому засіданні відеофайлами з фіксацією правопорушення, поясненнями ОСОБА_1 , що надані до протоколу про адмінстратвине правопорушення..

Так, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину злісне невиконання вимог поліцейського, а саме: пред`явити документ, що посвідчує особу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон), поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Оскільки вимога пред`явити документ, що посвідчує особу, висувалася до ОСОБА_1 у зв`язку з можливим вчиненням останнім адміністративного правопорушення перевищення дозволеної швидкості руху транспортних засобів у межах населеного пункту, то така вимога поліцейського була законною.

Про те, що ця вимога висувалася наполегливо та неодноразово підтверджується дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, доданими до протоколу. З дослідженого відеозапису з нагрудної камери відеоспостереження вбачається, що працівник поліції інспектор В2Р2Б1 полку УПП в Одеській області Кречуняк В.В., зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 представився та повідомив про порушенням останнім швидкісного режиму в межах населеного пункту, пред`явив вимогу ОСОБА_1 про пред`явлення поліцейському документів, що передбачені законом. Від виконання такої вимоги ОСОБА_1 ухилявся, вказував, що дозволена швидкість руху в населених пунктах становить 60 км./год., покликаючись на дані навігаційного приладу, дзвонив до осіб за консультаціями.

При цьому, доводи сторони захисту про те, що документи ОСОБА_1 не були надані працівникам поліції через відсутність доказів його порушення, спростовуються тим, що у поясненнях ОСОБА_1 , що додані до протоколу про адміністративне правопорушення про це не заначено, окрім того, ОСОБА_1 пред`явлено поліцейському свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу, проте не пред`явлено документа, що підтверджує його особу.

Доводи сторони захисту про те, що документи не були пред`явлені через те, що і сам працівник поліції не пред`явив документи ОСОБА_1 спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери відереєстратора працівника поліції на якому вимоги до поліцейського, щодо пред`явлення документів та у зв`язку із цим не пред`явлення документів, що посвідчують особу ОСОБА_1 відсутні.

Так само, не може бути підставою для відмови у пред`явлені документів, що посвідчують особу ОСОБА_1 не пред`явлення поліцейським останньому доказів його адміністративного правопорушення, так як п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію", надає поліцейському право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та не пов`язує використання указаного права із пред`явленням чи не пред`явленням доказів правопорушення особі, щодо якої спрямована вимога на пред`явлення документів. При цьому формулювання «достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення» є досить суб`єктивним і надає працівнику поліції певну дискрецію у повноваженнях, що охоплюється безпосередньою оцінкою працівником поліції вищевказаних підстав.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що ОСОБА_1 не виконував вимоги працівника поліції, оскільки вважав їх незаконними, не спростовують факту правопорушення, так як суб`єктивна думка ОСОБА_1 стосовно незаконності рішення вищенаведеного суб`єкта не звільняє його від обов`язку виконати розпорядження (вимогу) працівника поліції, який виконує свої безпосередні обов`язки.

З цих підстав, не береться до уваги судом покликання сторони захисту про зазначення у даних Постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, керування ОСОБА_1 автомобілем Volkswagen Passat р / № НОМЕР_2 , так як вказане жодним чином не позбавляло останнього виконати законну вимогу працівника поліції.

Підстав для визнання недопустимим доказом відеозапису з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18. 12. 2018 N 1026, згідно якого, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища не має.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" N 8 від 26. 06. 1992 (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції (поліції) при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КпАП України настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Законом України "Про національну поліцію" закріплені повноваження поліцейського, в тому числі їх права та обов`язки, з яких вбачається, що вимоги працівника поліції та розпорядження - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, та має бути законодавчо обґрунтований.

Аналізуючи досліджені докази, а також зафіксовану на відеозаписі поведінку ОСОБА_1 , а також те, що затримання останнього відбувалось у зв`язку з вимогою поліцейського надати документ, який посвідчує його особу, суд вважає, що вимога інспектора поліції носила законний характер, а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП є доведеною, кваліфікація його дій є вірною.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні стягнення правопорушнику ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення та ступень вини порушника, його особу, який є одруженим, має на вихованні двох неповнолітніх дітей, працює, матеріальний стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності у минулому. Суд вважає, що накласти адміністративне стягнення слід в межах санкції, встановленої ст. 185 КУпАП України, а достатнім адміністративним стягненням буде штраф у розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також вважаю, що згідно вимог ст. 40-1 КпАП України з ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 34, 40-1, ст. 185, 245, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн. 00 коп. (двісті п`ятдесят п`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп. (чотириста п`ятдесят гривень 00 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів