КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/3499/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Київ

справа № 369/5298/21

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

при секретарі судового засідання: Савлук І.М.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Орел Павла Вікторовича,

прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Непомнющої Олександри В'ячеславівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.172-5 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. на користь держави без конфіскації подарунків.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2021 рокускасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що оформлюючи договори дарування, а по факту купуючи гаражі, вона не мала жодного умислу на вчинення протиправних дій, вона чітко усвідомлювала, що ніяких протиправних характерних діянь не робить і про це її запевнила також приватний нотаріус ОСОБА_2 , яка і запропонувала укласти договори дарування.

Вважає, що ніяких мотивів та мети задовольнити свої потреби чи інтереси внаслідок отримання подарунку у зв`язку з виконанням своїх посадових обов`язків у неї не було.

Вказувала, що вона не використовувала своє службове становище для отримання будь-якої вигоди для себе або інших осіб при укладанні договір дарування, а тому вважає, що вона не вчинила адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП.

Зазначала, що з матеріалів справи не вбачається, що гаражі були подаровані їй з метою вирішення нею службових питань на користь третіх осіб або її особистих; що дарувальник ОСОБА_3 є зацікавленим в певних діях установи, в якій вона є посадовою особою, тобто відсутній зв`язок між виконанням нею функцій держави та одержанням подарунка.

Посилалася на те, що зазначене свідчить, що при складанні протоколів були відсутні докази того, що укладання нею догорів дарування на гаражі з ОСОБА_3 було вчинено у зв`язку із зайняттям нею посади державного службовця. Тобто, відсутній наслідковий зв`язок між виконанням нею функцій державного посадовця та одержанням подарунка.

Вказувала, що ОСОБА_3 , по факту, добровільно продав їй гаражі, а враховуючи неможливість нотаріального оформлення договорів купівлі-продажу, уклав з нею договори дарування.

Зазначала, що на виконання ч.4 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з укладанням договорів дарування нею було подано відповідне повідомлення про зміну майнового стану.

Таким чином, відсутність прямого умислу в скоєнні нею корупційного діяння свідчить про недоведеність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а як наслідок відсутність складу зазначеного правопорушення.

Посилалася на те, що жодними наданими доказами не підтверджено наявності у неї мотиву та мети задовольнити свої потреби чи інтереси внаслідок отримання подарунку у зв`язку із здійсненням нею діяльності на посаді державного службовця, тобто відсутній наслідковий зв`язок між виконанням нею функцій начальника Києво-Святошинського ДПІ Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області та одержанням подарунка, що свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її захисник доводи апеляційної скарги підтримали, просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Непомнюща О.В. у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника та прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на положення ст.ст.251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) відповідно до статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП та накладаючи на неї адміністративне стягнення, виходив з наявності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Диспозиція статті 172-5 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків.

В примітці до вказаної статті зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.п.«в» п.1 ч.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування

Як визначено у преамбулі Закону України «Про запобігання корупції», цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

В частині 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, чи осіб, які є такими, на яких поширюється дія Закону, може визнаватися корупційною, якщо є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.23 вищевказаного Закону особам, зазначеним у пунктах 1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб: 1) у зв'язку із здійсненням такими особами діяльності, пов'язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; 2) якщо особа, яка дарує, перебуває в підпорядкуванні такої особи.

Особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону, можуть приймати подарунки, які відповідають загальновизнаним уявленням про гостинність, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вартість таких подарунків не перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка, одноразово, а сукупна вартість таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, не перевищує двох прожиткових мінімумів, встановлених для працездатної особи на 1 січня того року, в якому прийнято подарунки.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що об`єктом даного проступку виступають суспільні відносини, що складаються під час дотримання службовими та прирівняними до них особами заборон та обмежень щодо одержання ними подарунків.

Обов`язковим елементом об`єкту даного проступку є його предмет - подарунок, який у ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначається як - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які надають/одержують безоплатно або за ціною, нижчою мінімальної ринкової.

Отже, з об'єктивної сторони правопорушення за ч.1 ст.172-5 КУпАП становлять діяння у вигляді одержання у власність речей або майнових прав з порушенням вимог вищезазначеного Закону.

З суб'єктивної сторони вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією характеризується тим, що вони вчиняються умисно. Це означає, що особа усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає його наслідки, бажає або свідомо допускає настання цих наслідків.

Протиправні діяння цього виду вчиняються умисно, можуть полегшувати (спрощувати, прикривати) скоєння корупційних правопорушень, а також мати суміжні склади з корупційними правопорушеннями.

Згідно зі ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-5 КУпАП є формальним, обов'язковим елементом об'єктивної сторони складу правопорушення за ч.1 ст.172-5 КУпАП є умисна дія чи бездіяльність, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу.

В рішенні Конституційного Суду України від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд зазначив, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб». В цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. В частині другій цієї статті вказується, що держава відповідає перед людиною за свою діяльність, зміст і спрямованість якої визначаються правами і свободами людини та їх гарантіями. Отже, слід виходити з того, що будь-яке обмеження прав людини і громадянина повинно бути не тільки юридично обґрунтованим, а й соціально виправданим і адекватним.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, наказом Головного управління ДПС у Київській області від 02 грудня 2019 року №270-о ОСОБА_1 переведено на посаду начальника Києво-Святошинської ДПІ Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області з підтвердженням 4 рангу державного службовця.

Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Київській області від 31 грудня 2020 року №38-о ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Києво-Святошинської ДПІ ГУ ДПС у Київській області з підтвердженням 4 рангу державного службовця.

Таким чином, згідно з підпунктом «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, зокрема вимоги абз.1 ч.2 ст.23 Закону щодо обмеження одержання подарунків.

Відповідно до договору дарування гаража від 20 жовтня 2020 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №239 ОСОБА_4 (дарувальник) передала у власність безоплатно, а ОСОБА_1 (обдаровувана) прийняла у власність безоплатно гараж № НОМЕР_1 в в автогаражному кооперативі «Озерний» за адресою: місто Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, вул. Київська, 1б, загальною площею 20,4 кв.м.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 жовтня 2020 року, номер запису про право власності 38747443, реєстраційний номер нерухомого майна 224, станом на 20 жовтня 2020 року гараж №447в, загальною площею 20,4 кв.м в автогаражному кооперативі «Озерний» за адресою: місто Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, вул. Київська, 1б , належить ОСОБА_1 на праві власності.

Відповідно до п.4 договору дарування №239 цей дар сторони оцінюють в сумі 71658,35 грн. Пунктом 5 цього договору визначено, що оціночна вартість (ринкова вартість) гаража, що відчужується, становить 71658,35 грн., відповідно до Звіту про оцінку майна № 18-201019-094 від 19 жовтня 2020 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ОЦІНКА-24».

Згідно з договором дарування гаража від 20 жовтня 2020 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №235, ОСОБА_3 (дарувальник) передав у власність безоплатно, а ОСОБА_1 (обдаровувана) прийняла у власність безоплатно гараж № НОМЕР_2 в автогаражному кооперативі «Озерний» за адресою: місто Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, вул. Київська, 1б, загальною площею 25,7 кв.м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 38745603, реєстраційний номер нерухомого майна 224, станом на 20 жовтня 2020 року гараж №447б/1, загальною площею 25,7 кв.м в автогаражному кооперативі «Озерний» за адресою: місто Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, вул. Київська, 1б належить ОСОБА_1 на праві власності.

Відповідно до п.4 договору №235 цей дар сторони оцінюють в сумі 90275,55 грн. Пунктом 5 вказаного договору визначено, що оціночна вартість (ринкова вартість) гаража, що відчужується, становить 90275,55 грн, відповідно до Звіту про оцінку майна № 18-201019-087 від 19 жовтня 2020 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ОЦІНКА-24».

Разом з тим, відповідно до договору про розірвання договору дарування (відмова від правочину) від 19 січня 2021 року за №05, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за взаємною згодою сторони цим договором розірвали договір дарування гаража від 20 жовтня 2020 року за реєстровим №235.

Згідно з договором про розірвання договору дарування (відмова від правочину) від 19 січня 2021 року за № 06, який укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , за взаємною згодою сторони цим договором розірвали договір дарування гаража від 20 жовтня 2020 року за реєстровим №239.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15 квітня 2021 року №33-02/281 ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника Києво-Святошинської ДПІ Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області, 20 жовтня 2020 року на підставі договору дарування гаража від 20 жовтня 2020 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №239, одержала подарунок у вигляді гаража загальною площею 20,4 кв.м в автогаражному кооперативі «Озерний», що розташований за адресою: вул. Київська, 1-б, місто Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, вартістю 71658,35 грн, тобто вартість якого перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день одноразового прийняття подарунка, чим порушила вимоги, встановлені абз.1 ч.2 ст.23 Закону України «Про запобігання корупції». Таким чином, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника Києво-Святошинської ДПІ Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області, як суб'єкт, визначений у п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону, на якого поширюється дія Закону, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-5 КУпАП.

Час вчинення адміністративного правопорушення: 20 жовтня 2020 року.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення є приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15 квітня 2021 року №33-02/280, ОСОБА_1 обіймаючи посаду начальника Києво-Святошинської ДПІ Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області, 20 жовтня 2020 року на підставі договору дарування гаража від 20 жовтня 2020 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №235, одержала подарунок у вигляді гаража загальної площею 25,7 кв.м, в автогаражному кооперативі «Озерний», що розташований за адресою: вул. Київська, 1-б, місто Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, вартістю 90275,55 грн., тобто вартість якого перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день одноразового прийняття подарунка, чим порушила вимоги, встановлені абз.1 ч.2 ст.23 Закону України «Про запобігання корупції». Таким чином, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника Києво-Святошинської ДПІ Києво-Святошинського управління ГУ ДПС у Київській області, як суб'єкт, визначений у п.п.«в» п.1 ч.1 ст.3 Закону, на якого поширюється дія Закону, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.172-5 КУпАП.

Час вчинення адміністративного правопорушення: 20 жовтня 2020 року.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення є приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Моментом виявлення правопорушень є дата зібрання необхідних доказів в повному обсязі, а саме 15 квітня 2021 року.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , вона мала намір придбати вказані гаражі у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є її сусідами по гаражному кооперативу, проте перебуваючи в законному шлюбі, їй для укладення договорів купівлі-продажу потрібно було отримати згоду свого чоловіка. Разом з тим, у її чоловіка ОСОБА_5 , який є громадянином Азербайджанської Республіки, закінчився строк дії національного паспорта 12 липня 2020 року, та в зв`язку із карантинними обмеженнями останній не мав можливості оформити новий паспорт. Враховуючи вказане та за порадою нотаріуса вирішено було укласти правочини дарування, оскільки для їх укладання згода іншого з подружжя не є обов`язковою. За оформлення вказаних договорів нею були сплачені належні платежі з податку з доходів фізичних осіб. Зазначала, що кошти за гаражі були передані ОСОБА_3 20 жовтня 2020 року в повному обсязі, що підтвердила розписками. Посилалася на те, що вона не знала, що не має права укладати такі угоди. Також зазначила, що вона своєчасно подала повідомлення про зміни майнового стану.

У судовому засіданні суду першої інстанції були допитані в якості свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 та підтвердив, що він є громадянином Азербайджанської Республіки. 12 липня 2020 року у нього закінчився строк дії його національного паспорта, проте в зв`язку із карантинними обмеженнями він не мав можливості оформити новий паспорт. Зазначив, що вказані обставини унеможливили надання ним нотаріальної згоди на укладення його дружиною правочинів купівлі-продажі гаражів, тому за порадою нотаріуса вирішено було укласти договори дарування на ім'я ОСОБА_1 .

З пояснень свідка ОСОБА_3 наданих в суді першої інстанції вбачається, що ні він, ні ОСОБА_4 не є близькими особами ОСОБА_1 та є лише сусідами по автогаражному кооперативу та дійсно мали намір продати вказані вище гаражі у зв`язку із технічними несправностями будівлі. Підтвердив, що ОСОБА_1 виявила бажання купити вказані гаражі, проте в зв`язку із відсутністю діючого паспорта у її чоловіка ОСОБА_5 , надання обов`язкової згоди останнього на укладення таких договорів та саме їх укладення стало неможливим. Свідок ОСОБА_3 підтвердив, що отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в повному обсязі за передані на підставі договорів дарування гаражі, що зафіксовано в розписках від 20 жовтня 2020 року.

Також, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2021 року у справі №369/9558/21 визнано недійсним договір дарування від 20 жовтня 2020 року гаража № НОМЕР_2 , загальною площею 25,7 кв.м, що розташований в автогаражному кооперативі «Озерний» за адресою: вул. Київська, 1-б, місто Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область , зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №235, номер запису про право власності 38745603, реєстраційний номер нерухомого майна 224, укладений між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарована), посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Кузнєцовою О.В.

Визнано недійсним договір дарування від 20 жовтня 2020 року гаража № НОМЕР_1 в, загальною площею 20,4 кв.м, в автогаражному кооперативі «Озерний», що розташований за адресою: вул. Київська, 1-б, місто Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область , зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 239, номер запису про право власності 38747443, реєстраційний номер нерухомого майна 224, укладений між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарована), посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Кузнєцовою О.В.

Вказаним рішенням встановлено, що на позивача ОСОБА_1 як державного службовця поширюються обмеження щодо отримання подарунків, встановлені ч.2 ст. 23 зазначеного Закону. В свою чергу, позивач своєчасно відобразила обидві гаражі у декларації про суттєві зміни свого майнового стану, що свідчить про відсутність в її діях мети приховати свої статки і уникнути перевірки законності придбання нерухомого майна.

Як зазначено у вищевказаному рішенні, укладаючи договори дарування сторони вчинили удаваний правочин. Тобто, метою сторін було укладання саме договорів купівлі-продажу зазначених гаражів, а не договорів дарування, що сторони фактично і вчинили.

Згідно з положенням ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що станом на день складання протоколів про адміністративне правопорушення №33-02/280 та №33-02/281 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-5 КУпАП, договори дарування гаражів від 20 жовтня 2020 року були розірвані на підставі договорів про розірвання договору дарування (відмова від правочину) від 19 січня 2021 року.

На виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 23 жовтня 2020 року було подано повідомлення про зміни майнового стану, де було відображено у графі «вид доходу» отримання подарунку у негрошовій формі. А також остання 26 січня 2021 року подала повідомлення про зміну майнового стану у зв`язку з розірванням договорів дарування.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що при прийнятті подарунку у ОСОБА_1 був відсутній будь-який корисливий мотив, остання діяла з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для держави, суспільства, прав, свобод, інтересів та цілями, на досягнення яких спрямовані її дії.

Таким чином, судом встановлено, що укладені між сторонами договори дарування носили фіктивний характер.

При цьому, у ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення правопорушення, а саме порушення обмежень, встановлених ч.2 ст.23 Закону України «Про запобігання корупції» та відсутній корисливий мотив.

А відтак, відсутність прямого умислу на порушення обмежень, встановлених ч.2 ст.23 Закону України «Про запобігання корупції» свідчить про відсутність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-5 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-5 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.