Провадження № 3/761/7066/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Аббасової Н.В., прокурора Сеника В.Г., особи відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол № 334 від 07.07.2021 складений старшим оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Виноградовим Є.А. відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, радника директора Інституту спеціальної педагогіки і психології імені Миколи Ярмаченка Національної академії педагогічних наук України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 334 від 07.07.2021, складеного Управлінням стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора Інституту спеціальної педагогіки і психології імені Миколи Яремченка Національної академії педагогічних наук України, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та, згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII), суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, у порушення ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду (щорічно до 1 квітня), а саме: 06.04.2021 о 15:13 подав на офіційний веб - сайт Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення повністю.

Прокурор вважав доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією.

Заслухавши пояснення особи відносно якої складено протокол, думку прокурора, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та додані матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Так, встановлено, що наказом президента Національної академії педагогічних наук України Кремня В.Г. від 19 лютого 2016 № 14-к було продовжено дію контракту від 15 березня 2011 № 9 із ОСОБА_1 на посаді директора Інституту спеціальної педагогіки НАПН України по 14 березня 2021 року.

Згідно частини 1 статті 65-1 Закону №1700-VII зa вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону № 1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи юридичної особи публічного права.

Згідно роз`яснення Національного агентства щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» (подання декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані) від 03.02.2021 № 1 визначено «хто вважається «посадовими особами юридичних осіб публічного права» відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII.

При вирішенні питання належності осіб до посадових осіб юридичних осіб публічного права (відповідно до п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону) першочергово виникає питання розмежування статусу юридичних осіб публічного та приватного права (якщо статут, інший правовстановлюючий документ юридичної особи не містить чіткого визначення такого статусу).

Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права (ст. 81 ЦК України).

Держава, територіальні громади можуть створювати юридичні особи як публічного, так і приватного права (ст. ст. 167, 169 ЦК України).

З урахуванням положень ЦК України, ГК України, інших законів України можна сформулювати найбільш суттєві ознаки юридичної особи публічного права:

1). створення на підставі:

- розпорядчого акта Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (абз. 3 ч. 2 ст. 81 ЦК України);

- у випадках, встановлених законом, - установчого документа (абз. 2 ч. З ст. 81 ЦК України);

2). визначення правового статусу ЦК України або окремим законом України;

3). метою та основним видом діяльності юридичної особи є реалізація публічних функцій держави чи територіальної громади, які покладені на них Конституцією та законом України (наприклад ст. 10 Закону України «Про фермерське господарство», ст. 17 Закону України «Про вищу освіту» тощо);

4). допоміжний характер підприємницької діяльності до її основної діяльності. Юридичній особі публічного права не обов`язково мають бути притаманні усі зазначені ознаки.

Так, для з`ясування питання, чи належить та або інша юридична особа (об`єднання юридичних осіб) до юридичних осіб публічного чи приватного права, необхідно аналізувати всю сукупність нормативно - правових актів та правовстановлюючих документів, які визначають правовий статус безпосередньо цієї юридичної особи (об`єднання).

Під посадовими особами юридичних осіб публічного права, насамперед комунальних та державних установ і підприємств, слід розуміти, які повноваження мають особи на здійснення організаційно - розпорядчих чи адміністративно - господарських функцій.

У разі визначення посадових осіб на державних підприємствах слід брати до уваги положення ч. 3 ст. 65 ГК України. Так, посадовими особами підприємства є керівник, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємств.

Визначальним при цьому є обсяг повноважень відповідного працівника.

При визначенні того, чи є працівник юридичної особи публічного права посадовою особою, враховується обсяг та характер здійснюваних ним функцій. Тому навіть у разі не визначення працівника посадовою особою у статутних чи інших внутрішніх документах підприємства він може бути посадовою особою і бути суб`єктом декларування в розумінні Закону № 1700-VІІ (з огляду на здійснювані ним адміністративно - господарські та організаційно - розпорядчі функції).

Так, адміністративно - господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо).

Організаційно - розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності.

Відповідно до Статуту Інституту спеціальної педагогіки і психології імені Миколи Яремченка Національної академії педагогічних наук України (), затвердженого постановою Президії Національної академії педагогічних наук України (далі - Президія НАПН України) від 17 грудня 2020 року № 1-2/13-251 (нова редакція), Інституту спеціальної педагогіки і психології імені Миколи Яремченка Національної академії педагогічних наук України (далі - Інститут) є державною, науково - дослідною установою (п. 1.1.).

Інститут є бюджетною неприбутковою науковою установою (п.1.3.).

Інститут очолює директор, який обирається шляхом таємного голосування на зборах колективу наукових працівників Інституту на строк до п`яти років з правом бути переобраним і призначається на посаду після затвердження його кандидатури Президією НАПН України, наказом Президента НАПН України за контрактом (п.4.1.)

Отже, Інститут є юридичною особою публічного права.

Відповідно до розділу 4 «Керівництво Інститутом» Статуту, керівництво Інститутом здійснює директор.

Отже, встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора Інституту спеціальної педагогіки і психології імені Миколи Ярмаченка Національної академії педагогічних наук України, є посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку поширюється дія Закону № 1700-VII, у тому числі обмеження та зобов`язання, передбачені цим законом.

Згідно частини 1 статті 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи директором Інституту спеціальної педагогіки і психології імені Миколи Ярмаченка Національної академії педагогічних наук України та посадовою особою юридичної особи публічного права, був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік шляхом заповнення електронної форми відповідного документу на веб - сайті Реєстру до 1 квітня 2021 року.

При цьому, встановлено, що ОСОБА_1 лише 06.04.2021 о 15:13 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, тобто з порушенням строку, передбаченого частиною 1 статті 45 Закону № 1700-VІІ.

Доказів поважності причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 у визначений законом строк декларації, у судовому засіданні здобуто не було.

У зв`язку із зазначеним, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність особи за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи особу винного, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією статті у мінімальному розмірі, що становить 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З урахуванням вимог ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 40-1, ч.1 ст.172-6, 221, 279-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови, не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі не сплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або місцем знаходження його майна.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суду м. Києва.

Суддя: Н.В. Аббасова