ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2387/21 Номер провадження 33/814/651/21Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., з участю: секретаря судового засідання Бродської В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 жовтня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривень 00 копійок.

Цією постановою, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 14 вересня 2021 року о 11 годині 25 хв. на дорозі Р-42 біля смт. Ромодан водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 11.0207-40 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, хитка хода, з ротової порожнини чутно запах алкоголю. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 жовтня 2021 року, а провадження у справі закрити. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що зупинка його автомобіля була незаконною, так як не відповідала ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», а саме, поліцейський не повідомив йому про причину зупинки. Крім того, огляд на стан сп`яніння до складання протоколу про адміністративне правопорушення теж грубо порушено, оскільки насправді огляду не було, а була відмова від огляду. Також зазначає, що згідно вимог ч.3 ст. 261 КУпАП у разі відмови водія від проходження огляду, поліцейський мав виписати йому направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану сп`яніння, однак цього поліцейським не було зроблено.

Крім того, зазначив, що поліцейський після закінчення з ним всіх неправильно вчинених процедур, не відсторонив його від керування ТЗ, після чого він продовжив керувати вказаним автомобілем, що є порушенням ч.7 ст. 261 КУпАП. Відтак, згідно ч.5 ст. 261 КУпАП процес проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази його вини, самої відмови відео не містить, а також відсутній звук події, свідків не видно, окрім просто записаних в протоколі. Тому вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП незаконне.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вбачається з матеріалів справи, що вина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, підтверджується обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 085959 від 14.09.2021 року де зафіксовано участь свідків при відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 1), направленням від 14.09.2021 року (а. с. 2), письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 14.09.2021 року та наданими суду поясненнями ОСОБА_3 , відеозаписом подій 14.09.2021 року, яким зафіксовано факт порушення ПДР що стало підставою для зупинки автомобіля під керування ОСОБА_1 (а. с. 8) та матеріалами долученими до протоколу про адміністративне правопорушення в їх сукупності.

Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Оцінивши зазначені докази, суддя прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 11.0207-40 д.н.з. НОМЕР_1 та буксирував причіп, на якому не працювали покажчики повороту, що і стало причиною зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Тому доводи апелянта про те, що зупинка його автомобіля була незаконною, не відповідає дійсним обставинам справи.

Крім того, у своїх поясненнях від 14.09.2021 року (а.с.5) ОСОБА_1 зазначив, що він не ввімкнув показник повороту відповідного напрямку, за що був зупинений працівниками поліції. Також він визнав вину, та підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 085959 від 14.09.2021 року та стверджує, що 14.09.2021 року керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, так як перед тим вживав алкогольні напої. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився.

Вказані обставини підтвердили також свідки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння до складання протоколу про адміністративне правопорушення було грубо порушено поліцейськими є також необґрунтованими, оскільки спростовується зібраними у справі доказами.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (п. 6 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103).

Відповідно до п. 8 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про не надання працівниками поліції належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та не дотримання процедури оформлення результатів виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп?яніння, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

ПостановуМиргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 жовтня 2021 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин