Справа № 338/1096/21
Провадження № 33/4808/704/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 01 вересня 2021 року о 01 год. 22 хв. на вул. Центральна в с. Маркова Івано-Франківського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки "Kiа", д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9. (а) Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу "Alcotest DRAGER 6810", результат 1,93 ‰. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді не ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Апелянт вказує на те, що у вказаний день він не вживав спиртні напої. Під час повернення з смт. Богородчани до с. Бабче зупинилися в с. Маркова, де до них під`їхали працівники поліції і запитали хто керував автомобілем, на що він повідомив, що він був водієм. Без будь яких пояснень його затримали працівники поліції із застосуванням кайданків та відвезли в с. Солотвино. Протокол затримання не складався, хоча він перебував в наручниках до 02.40 хв. У присутності двох свідків було проведено огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер.

Апелянт вказує на те, що відповідний огляд було проведено не на місці зупинки транспортного засобу, як цього вимагає Інструкція. Окрім того, в порушення вимог Інструкції, акт огляду на стан сп`яніння в його присутності не складався, його примірник йому не вручався.

Вказує на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення він вказав, що не згідний, так як не вживав спиртних напоїв. Тоді поліцейський пригрозив йому, що відвезе на огляд у заклад охорони здоров`я. Однак, направлення на огляд до медичного закладу для проходження відповідного огляду йому не видавався і від нього він не відмовлявся, про що свідчить відеозапис, який проводився поліцейським, та наявним в матеріалах справи оригіналом направленням на огляд до медичного закладу.

В подальшому він був доставлений в с. Марково, звідки за кермом автомобіля поїхав додому.

Про те, що він не вживав спиртні напої у вказаний день в судовому засіданні суду ствердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що працівниками поліції було порушено вимоги ст.261, оскільки він був затриманий ними протягом двох годин, однак протокол затримання не складався.

Вказує, що він не був згідний із протоколом про адміністративне правопорушення, не був згідний із результатом огляду на стан сп`яніння, який було проведено за допомогою технічного приладу Драгер, однак на огляд до медичного закладу для проведення відповідного огляду не направлявся.

Апелянт вказує на те, що факт його не відсторонення від керування транспортним засобом свідчить про те, що він не знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того зазначає, що у протоколі зазначено час вчинення ним правопорушення о 01.22 год., хоча з відеозапису видно, що о 01 год. він вже був затриманий працівниками поліції, тому, у вказаний постанові суду час він не міг керувати транспортним засобом.

Докази у справі вважає неналежними, на підставі чого просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП, які вказують на незаконність постанови суду та свідчать про необхідність її скасування.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 та його пояснень в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що він не заперечує те, що керував транспортним засобом та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, внаслідок якого було отримано позитивний результат у виді 1,93 проміле, однак вважає, що такий огляд було здійснено в порушення вимог ст.266 КУпАП у зв`язку з чим результати огляду не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у справі. Вказує, що огляд на визначення стану сп`яніння проведено не на місці зупинки транспортного засобу, він не погоджувався із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, йому не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані доводи перевірялись судом першої інстанції під час розгляду справи, внаслідок чого було встановлено, що вони є неспроможними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Разом з тим, під час перегляду справи в апеляційній інстанції судом з метою перевірки доводів ОСОБА_1 у повному обсязі були досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та досліджено відеозаписи, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена даними з протоколу серії ДПР18 №460819 від 01 вересня 2021 року (а.с. 2), яким встановлено, що ОСОБА_1 01 вересня 2021 року о 01 год 22 хв на вул. Центральна в с. Маркова Івано-Франківського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки "Kiа", д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9. (а) Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу "Alcotest DRAGER 6810", результат 1,93 %, протокол складений поліцейським з дотриманням вказаних вище Інструкції та Порядку, в присутності двох свідків - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

При ухваленні рішення у справі судом досліджено роздруківку з принтера спеціального технічного засобу "Drager" Alcotest 6810, прилад № ARBH - 0650, номер тесту 5140, з якої вбачається, що вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 на момент проведення огляду - 01 вересня 2021 року 02 год. 07 хв. - становив 1,93‰ (а.с. 1); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора "Alcotest DRAGER 6810", результат 1,93‰ (а.с. 3); свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, яким підтверджується правомірне використання працівниками поліції газоаналізатора "Drager" Alcotest 6810 (а.с. 7).

Судом в постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 надавалось направлення на огляд на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я - КНП "Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради" (а.с. 6).

В судовому засіданні суду першої інстанції були переглянуті та досліджені відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та встановлено, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Alcotest DRAGER 6810", результат 1,93 %.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення незгоди правопорушника із вказаним протоколом не свідчить про те, що останній не погоджувався з результатом огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, судом в ході розгляду справи за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які надали показання про те, що водій ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки не вживав алкогольних напоїв.

Зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку, що показання вищевказаних свідків не відповідають встановленим судом обставинам, оскільки вважав доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Судом в постанові зазначено, що під час судового розгляду не встановлено належних та допустимих доказів, які б спростовували факти та обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що судом в повному обсязі досліджені докази у справі та перевірені доводи ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні правопорушення та належним чином мотивовані висновки щодо доведеності вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №460819 від 01 вересня 2021 року (а.с. 2) встановлено, що ОСОБА_1 01 вересня 2021 року о 01 год. 22 хв. на вул. Центральна в с. Маркова Івано-Франківського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки "Kiа", д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу "Alcotest DRAGER 6810", чим порушив п.2.9. (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП..

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП ВП №2 смт. Богородчани лейтенантом поліції Волосенко Р.Б., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою, а також особою щодо якої складено протокол ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Богородчанському районному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їх анкетні дані, правильність яких засвідчена їх власноручними підписами.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано відео та матеріали адміністративної справи.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався, про що свідчить власноручний підпис апелянта.

У протоколі ОСОБА_1 власноручно написав пояснення, в яких зазначив, що не згідний.

ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом протоколу під його підпис.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із діями працівників поліції, оскільки вважає, що останні порушили встановлений законом порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння і оформлення працівником поліції адміністративних матеріалів не відповідають чіткій послідовності. Вважає, що зібрані з порушенням норм законодавства докази не доводять його вини у вчиненні правопорушення та вважає, що проведення огляду на стан сп`яніння не на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції була незаконною, а тому всі здобуті докази можна вважати неналежними та недопустимими доказами у справі.

Перевіряючи вищевказані доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Окрім того, слід зазначити, що у відповідності до вимог закону проходження огляду особи на стан сп`яніння не передбачає проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу і працівник поліції вправі сам вирішувати та обирати місце проведення огляду водія для визначення стану сп`яніння з метою забезпечення вимог ст.266 КУпАП.

Так, до матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), у відповідності до якого було проведено огляд водія ОСОБА_1 у результаті із виявленими у нього ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя та очей. Результат огляду на стан сп`яніння був позитивний 1.93 % проміле. Огляд було проведено у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в якому зазначено дані свідків із їх підписами.

Як вбачається з роздруківки приладу Drager Alcotest 6810 ARВН-0650 (а.с.1) тест №5140 в результаті огляду ОСОБА_1 поліцейським за допомогою технічного засобу 01.09.2021 року о 02 год. 07 хв. було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 1.93 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень. (а.с. 1).

В роздруківці приладу Drager Alcotest 6810 ARВН-0650 зазначено, що останнє калібрування приладу було 06.10.2020 року, що свідчить про правомірність його використанні у проведенні огляду на стан сп`яніння.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7118 чинне до 07.10.2021 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора Алкотест 6810 ARВН-0650 (а.с.8).

Також долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до медичного закладу КНП ПНЦ ІФ ОР від 01.09.2021 року. В направленні зазначено, що огляд проводився за допомогою приладу Драгер 6810, результат якого становив 1.93 % проміле.

Згідно рапорту поліцейського СРПП ВП №2 смт. Богородчани Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Р. Волосенко (а.с.9), 01.09.2021 року близько 01 год. 22 хв. було помічено автомобіль марки КІА д.н.з. НОМЕР_1 , характер руху якого був підозрілий і було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу за допомогою проблискових маячків службового автомобіля поліції. Після зупинки автомобіля КІА, водій вийшов з автомобіля і почав втікати, шляхом переслідування водій був затриманий, і для забезпечення безпеки було застосовано спецзасіб кайданки. При спілкуванні з водієм були виявлені ознаки сп`яніння у водія. У водія також були відсутні посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, на підставі чого було винесено постанову за ч.2 ст.122 КУпАП. Водієві було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Алкотест Драгер 6810, на що водій погодився. Так як на місці зупинки транспортного засобу не було свідків, то було прийнято рішення переміститись в смт. Солотвино, де і було зупинено двох свідків. В присутності двох свідків ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану сп`яніння, результат якого показав 1.93 % проміле, після чого на водія складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника ВП №2 смт. Богородчани Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.4-5), з яких вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснені його права згідно ст..63 Конституції України і вони були бути присутніми в якості свідків та в їхній присутності водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, та від медичного огляду на визначення стану сп`яніння водій відмовився, про що засвідчили своїми підписами. Результат огляду показав 1.93 % проміле, про що свідки засвідчили власноручними підписами. В поясненнях свідків зазначено, що вони були присутніми в якості свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки в порушення принципу безпосередності дослідження доказів останні не допитувались у судовому засіданні .

Разом з тим, вищевказані письмові пояснення свідків не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення щодо висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання на те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проходження водія на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З вищевказаних відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 при наближенні автомобіля працівників поліції вийшов з місця водія автомобіля КІА та почав втікати. На відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано затримання ОСОБА_1 працівниками поліції, після чого до останнього застосовані кайданки.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджував, що не намагався втекти від поліцейських, а просто хотів справити свої фізичні потреби.

Разом з тим, такі доводи ОСОБА_1 не виглядають переконливими, оскільки повністю спростовуються переглянутим відеозаписом відповідно до якого можливо встановити, що дії ОСОБА_1 бути спрямовані саме з метою покинути місце зупинки транспортного засобу.

Апеляційний суд не перевіряє доводи ОСОБА_1 щодо обґрунтованості його затримання працівниками поліції, оскільки такі дії працівників поліції не впливають на правильність встановлення обставин щодо вчинення правопорушення стосовно керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Так, відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер в присутності двох свідків та не висловлював незгоди із отриманим позитивним результатом такого огляду.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що водія ОСОБА_1 було повідомлено про проведення відеозапису на нагрудну бодівідео камеру працівника поліції щодо його проходження огляду на стан сп`яніння.

На відеозаписі видно, як ОСОБА_1 роз`яснено проведення огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер, після ОСОБА_1 добровільно продув прилад Драгер, результат якого показав 1.93% проміле, після чого ОСОБА_1 та свідків було ознайомлено із результатом огляду 1.93 %.

Зі змісту відеозапису вбачається, що після декількох невдалих спроб отримати результат щодо огляду на стан сп`яніння, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про можливість проведення такого огляду у медичному закладі.

При цьому, ОСОБА_1 не заперечував проти проходження огляду на стан алкогольного сп ягніння поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу , не висловлював зауважень на дії працівників поліції щодо неправомірності проведення такого огляду.

З вищевказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6810, результат якого становив 1.93 % проміле, самостійно озвучив результат такого огляду та не висловлював свою незгоду із таким результатом огляду.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.

Разом з тим, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу може бути здійснена різними способами та встановлюється на підставі доказів, які досліджені в судового сіданні.

В матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що водій транспортного засобу не погоджувався із результатами огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а його процесуальна поведінка після проходження огляду свідчить про те, що він не заперечував результати огляду та погоджувався з ними.

Незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду, шляхом активних дій самого водія та висловлена в категоричній чіткій формі.

Подальша, зміна психологічного відношення водія транспортного засобу до позитивного результату огляду на стан алкогольного сп`яніння не може бути правовою підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та визнання такого результату недопустимим доказом.

Так, зміна психологічного відношення водія до результатів огляду на стан сп`яніння висловлена вже після початку оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення не має ніякого правового значення, оскільки на цій стадії провадження, водій вже має інший процесуальний статус та діє як, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи судом не встановлені докази, які свідчать про те, що до ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 повідомив поліцейських про незгоду з отриманим позитивним результатом та наполягав на проведені огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Процесуальна поведінка водія ОСОБА_1 після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння свідчить, що він повністю погодився із отриманим позитивним результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів і у працівника поліції були відсутні правові підстави для направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладах охорони здоров`я.

Посилання апелянта на неправомірність проведення огляду на стан сп`яніння не на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними, оскільки діючий закон не зобов`язує працівників поліції проводити такий огляд на місці зупинки транспортного засобу і останні самостійно вирішують місце проведення такого огляду з врахуванням конкретних обставин.(погодні умови,темна пора диби та складність у залученні свідків та т.п.)

Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу та місця проведення огляду на визначення стану сп`яніння не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст. 266 КУпАП, п. 6, 7 Розділу І, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції в порушення вимог законодавства не надали йому акту огляду водія та направлення водія до медичного закладу для проходження відповідного огляду на стан сп`яніння є безпідставним, оскільки не спростовують факт проведення такого огляду та отримання позитивного результату.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що відсутність рішення про відсторонення його від керування транспортним засобом свідчить про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Разом з тим, визнання ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом після складання щодо нього протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, свідчить про наявність в його діях ознак відповідного правопорушення.

В результаті перевірки доводів апеляції ОСОБА_1 не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів не вказує на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений за допомогою приладу Алкотест Драгер 6810 не відповідав вимогам ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 про те, що час зазначений в постанові суду щодо керування ним транспортним засобом не відповідає часу зафіксованому на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції, оскільки останній не вказує яким чином незначні неточності та розбіжності в часі впливають на правильність встановлення факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Дані відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції та відео реєстратора зі службового автомобіля працівника поліції свідчать про те, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, результат якого становив 1.93 % проміле.

Апеляційний суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 01 вересня 2021 року о 01 год. 22 хв. на вул. Центральна в с. Маркова Івано-Франківського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки "Kiа", д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9. (а) Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного засобу "Alcotest DRAGER 6810", результат 1,93 ‰. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв