Справа № 278/3294/21
Номер провадження 3/278/1933/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2021 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Мокрецький В.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст. 122-2, ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу, 25 вересня 2021 року о 16 годині 00 хвилин на 191 км автодороги М-21 «Виступовичі-Житомир-М.Подільський» ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВАЗ-21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоного і синього кольору та гучномовця не зупинився. Окрім цього, після примусової зупинки автомобіля поруч з домоволодінням АДРЕСА_2 у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, та у порушення п. 2.5 ПДР, останній від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що не заперечував перебування у стані алкогольного сп`яніння, однак відмовлявся від проходження огляду, оскільки транспортним засобом він не керував, про що неодноразово наголошував працівникам поліції під час складання адміністративних матеріалів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про недоведеність факту відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з огляду на таке.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який у повному обсязі оглянуто у судовому засіданні, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest», так і у найближчому медичному закладі, що узгоджується із актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , транспортним засобом керував не він, а його знайомий ОСОБА_3 , який фактичного володіє даним автомобілем «ВАЗ-21063», однак не зареєстрував право власності на нього, а коли транспортний засіб зупинили працівники поліції, останній втік у невідомому напрямку.

Як убачається з вказаного відеозапису, фіксується лише відмова ОСОБА_1 , до якого застосовано кайданки і який перебуває у поліцейському автомобілі від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та заповнення бланку протоколу у відділі поліції за участі ОСОБА_1 , який у цей час неодноразово зазначає на тому, що він не керував автомобілем і що не спростовується відеозаписом.

Окрім того, суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у невиконанні останнім вимог працівників поліції про зупинку, що передбачено ст. 122-2 КУпАП.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до міжнародного принципу права «in dubio pro reo» (сумнів на користь обвинуваченого), який знайшов своє нормативне відображення у імперативних приписах ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одночасно з цим, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, аналізуючи зібрані докази їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом та не є його власником не спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: