Справа № 308/9746/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., при секретарі Павлюх Л.М., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності Сінг Рана Партап, перекладача ОСОБА_1 , адвоката Цебрик Л.В. розглянувши заяву адвоката Цебрик Любомира Васильовича, який діє в інтересах Сінг Рана Партап, про відвід секретарю судового засідання Павлюх Л.М. від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й. перебувають матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

10.09.2021 року від адвоката Цебрик Л.В. надійшла заява про відвід секретаря судового засідання. Дана заява мотивована тим, що під час дослідження відеозапису секретар судового засідання Павлюх Л. коментувала відеозапис, де Сінг Рана Партап все розумів що говорив працівник поліції, однак Сінг Рана Партап заперечує факт розуміння слів поліцейського. Оскільки вказана обставина викликає сумнів у неупередженості секретаря судового засідання заявляє відвід.

У судовому засіданні адвокат Цебрик Л.В. та Сінг Рана Партап заяву про відвід секретаря судового засідання підтримали у повному обсязі, з підстав у ньому зазначеному.

Ознайомившись зі змістом заяви та оцінивши її доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить наступного висновку.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і секретарю судового засідання, відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому вважаю, що заява про відвід має бути розглянута по суті.

Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід слід застосувати аналогію права.

Розглядаючи заяву про відвід, суд бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він невмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Оцінюючи доводи викладені в заяві про відвід, суд приходить до висновку, що вказані доводи як окремо, так і в сукупності, не є такими, що об`єктивно свідчать про наявність необ`єктивності, упередженості секретаря судового засідання та заінтересованості в результатах провадження.

Разом з тим, із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року).

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно із судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін. Тобто, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості суддів розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу.

Приймаючи до уваги викладене, для уникнення будь-яких, навіть щонайменших, сумнівів у неупередженості секретаря судового засідання Павлюх Л.М., чи будь-яких інших сумнівів в об`єктивному вирішенні справи, а також з метою сприяння підвищенню рівня довіри громадськості до судів, суд дійшов до висновку про задоволення заяви про відвід секретаря судового засідання Павлюх Л.М.

Керуючись ст.221,280 КУпАП,ст.ст. 76, 80, 81 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Цебрик Любомира Васильовича, який діє в інтересах Сінг Рана Партап, про відвід секретарю судового засідання Павлюх Л.М. від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - задовольнити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко