Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/393/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Русіна А. А.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021 року. м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретаря судового засідання Верещагіної В.В., особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бордіян С.В., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем в ТОВ «Тристар», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2021 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Згідно постанови суду зазначено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 009595 від 05.04.2021у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вбачається що ОСОБА_1 05.04.2021 о 18:45 год. в с. Димине, Кропивницького району Кіровоградської області по вул. Олексієва, керував транспортним засобом BMW 320 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер Алкотест», в присутності двох свідків, результат склав 1.08 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

А всебічно дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку необхідним визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення ч. 1 ст. 130, оскільки він керуючи транспортним засобом, в стані з ознаками алкогольного сп`яніння, його вина повністю підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням дії в стані крайньої необхідності.

Зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів, та без надання їм належної правової оцінки.

Вказав, що суд першої інстанції всупереч чинному законодавству, порушив його право на захист, оскільки без надання йому права на ознайомлення з матеріалами справи, почав судовий розгляд. Крім того, на усне клопотання про виклик та допит свідків, зазначених у протоколі, а також допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили б його пояснення, судом першої інстанції були проігноровані.

Вказав і на те, що під час судового розгляду, він пояснив суду, що в той день 05.04.2021, ввечері він на своєму автомобілі BMW 320 д.н.з. НОМЕР_2 приїхав з роботи з м. Кропивницький до себе до дому в с. Димине, Кропивницького району Кіровоградської області, де поставив автомобіль на стоянку у себе на подвір`ї. Оскільки, їхати на автомобілі вже нікуди не збирався, він випив одну пляшку пива та став поратися по господарству. У цей час йому зателефонувала односільчанка ОСОБА_3 і перебуваючи в панічному стані, повідомила йому про те, що її матір ОСОБА_2 , 1948 року народження, яка страждає цукровим діабетом, впала біля мосту так, як у неї піднявся цукор і їй стало зле. Оскільки при собі у неї не було інсуліну для того, щоб зробити укол, вона попросила його швидко привести її додому.

Усвідомлюючи те, що при такому захворюванні кожна хвилина дорога, ОСОБА_2 не ввівши у свій організм інсуліну, могла б померти на місці, чітко розуміючи, що за цих обставин він порушує ПДР та КУпАП, але своїми діями врятовує життя людини, він на свій острах та ризик завів свій автомобіль та поїхав до неї, після чого перевіз її до дому, де їй був введений інсулін.

Повертаючись до себе додому, його зупинили працівники поліції, які запропонували йому здати тест на вживання алкоголю, на що він погодився.

За вказаних обставин, вважає, що він діяв в умовах крайньої необхідності, у зв`язку з чим просить справу про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бордіяна С.В., які просили апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням дії в стані крайньої необхідності, допитавши за клопотанням скаржника свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

У відповідності зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Однак вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були порушені.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 009595 від 05.04.2021, складеним стосовно ОСОБА_1 , останній 05.04.2021 о 18 год 45 хв в с. Димине, Кропивницького району по вул. Олексієва, керував транспортним засобом BMW 320 д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного спяніння. Огляд проводився приладом «Драгер» 1.08 %, огляд на стан спяніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився у присутності двох свідків,чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, розглядаючи справу по суті районний суд не звернув увагу на те, що у вищевказаному протоколі не вказано конкретно порушення якої саме вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, поставлено у провину скаржнику, оскільки у вказаному пункті, яким передбачено, що «водієві забороняється» і при цьому зазначено всього 6 підпунктів (а саме - а,б,в,г,ґ,д), кожним з яких окремо передбачено, що саме забороняється водієві під час керування транспортними засобами.

При цьому, саме підпунктом «а», вказаної вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України, дійсно передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, як вбачається з вказаного вище протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ОБ № 009595 від 05.04.2021 ОСОБА_1 не ставилось у провину вказане порушення, а саме вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (а.с.4).

А за таких обставин справи, суд взагалі не вправі був змінити вимогу пункту Правил дорожнього руху, поставленого у провину правопорушнику, або ж самому конкретизувати його, а тому і дійти висновку про доведеність винуватості скаржника, а відповідно і накладати на нього адміністративне стягнення.

Більше того, в оскарженій постанові суду від 29.10.2021, взагалі не зазначено будь-яку норму Правил дорожнього руху, порушення якої на думку суду допустив скаржник, та порушення якої знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Тобто, згідно вказаного протоколу та оскарженої постанови суду від 29.10.2021, правопорушнику фактично не ставилось у провину, що він допустив порушення саме вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, місцевий суд не звернув уваги і на те, що відповідальність яка передбачена положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, оскільки відсисає до порушення саме норм передбачених Правилами дорожнього руху України і така відповідальність настає лише у разі порушення конкретних вимог Правил дорожнього руху України.

Проте, такі конкретні порушення вимог Правил дорожнього руху України повинні бути зазначені не лише у протоколі про адміністративне правопорушення, але і в постанові суду, у тому разі, якщо вони знайдуть своє підтвердження під час судового розгляду даної адміністративної справи.

Однак, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду, місцевий суд лише зазначив після слів «встановив», що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 009595 від 05.04.2021 ОСОБА_1 поставлено у провину порушення п. 2.9 ПДР, разом з тим відсутній висновок суду про те, що в суді підтверджено порушення скаржником саме вказаної у протоколі вимоги правил дорожнього пуху.

За таких обставин справи місцевий суд, у порушення вимог ст. 245 КУпАП, не дослідив всебічно, повно і об`єктивно всі обставини справи, а тому безпідставно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, а саме в частині порушення ним вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, оскільки вказане порушення Правил дорожнього руху, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.04.2021, йому у провину не ставилось (а.с.4).

Отже, постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а постанова суду скасуванню.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що з урахуванням вищезазначених порушень, судом першої інстанції не виконано вимоги ст. 245 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 2 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя судової палати в кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, а постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Ремез П.М.