Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
02.11.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДМС України Селеша О. Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2019 року
ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), гр. Угорщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання HU, 4400 NYIREGYHAZA UJ UTC 7 2. 1, паспорт громадянина Угорщини для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 24.04.2017,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 4019, 76 грн, з конфіскацією: тютюнових вироби з фільтром, з марками акцизного збору України по 20 сигарет у кожній пачці: торгівельної марки KENT MODE 4 у кількості 18 пачок, торгівельної марки L&M LOFT у кількості 18 пачок, торгівельної марки PHILIP MORRIS NOVEL MIX у кількості 12 пачок, торгівельної марки PHILIP MORRIS NOVEL MIX у кількості 2 пачки, торгівельної марки MARLBORO TOUCH у кількості 2 пачки та тютюнові вироби для електронного нагрівання торгової марки HEETS з акцизними марками України у кількості 49 пачок, загальною кількістю 101 пачка, транспортного засобу із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України: вилучений легковий автомобіль «HONDA» модель «CIVIC», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1339 см3, тип двигуна - бензин, рік виготовлення 2006, колір червоний та оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Стягнуто з громадянина Угорщини ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні) 20 коп.
Таким чином, громадянин Угорщини ОСОБА_2 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), які попередньо піддавалися розбиранню та монтажу, з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Зазначає, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, копію оскаржуваної постанови не отримував, про неї дізнався лише 05.07.2020, після укладення договору із адвокатом. Також вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що українською мовою не володіє, що підтверджується протоколом про порушення митних правил, у якому зазначено, що апелянт потребував перекладача. Стверджує, що не визнав себе винуватим, а наявні в матеріалах справи докази жодним належним чином не підтверджують, що йому було відомо про існування спеціально виготовленого сховища (тайника) в автомобілі та наявність у ньому тютюнових виробів на момент їх виявлення. Також вказує на те, що приховані від митного контролю тютюнові вироби були виявлені в конструктивних порожнинах автомобіля у панелі приладів салону транспортного засобу, тобто в порожнинах, які передбачені конструкцією автомобіля, які не можуть вважатись спеціально виготовленими сховищами (тайниками), таким чином, до конструкції автомобіля не вносились жодні зміни, ніякі переобладнання у ньому не робились. А тому, можна дійти висновку, що мало місце використання конструктивних особливостей автомобіля, а не використання спеціально виготовлених сховищ (тайників), яких в автомобілі не виявлено, а тому вказаний автомобіль не підлягав конфіскації. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Селеша О. Я., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) повідомлено, що розгляд справи про порушення ним митних правил відбудеться в Ужгородському міськрайонному суді 16 жовтня 2019 року о 10 год 00 хв. При цьому, заявою ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) підтверджено, що він не заперечує щодо проведення судового засідання без його участі. Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що копія оскаржуваної постанови від 16.10.2019 SZILVASI ОСОБА_4 ( ОСОБА_1 ) не надсилалась. Тому, доводи апелянта про те, що він вперше ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови поза межами строку, - апеляційний суд вважає слушними, такими, що можуть слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Апеляційний суд визнає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що апелянт ознайомився з оскаржуваною постановою раніше, ніж про це вказав у апеляційній скарзі. Відтак, апеляційний суд вважає, що підстав для сумніву щодо достовірності тверджень апелянта про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження судового рішення не має.
Що стосується доводів апеляційної скарги про наявність підстав для скасування судового рішення та закриття провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) ознак порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що такі є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 483 МК України, адміністративна відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), які попередньо піддавались розбиранню та монтажу, з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Матола І. І. який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), що в нього були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу формально, не давши належної оцінки фактичним обставинам справи, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.
Не вважає слушними апеляційний суд і твердження апелянта про те, що наявні у матеріалах справи докази жодним чином не підтверджують той факт, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) було відомо про існування спеціально виготовленого сховища у його автомобілі, відповідно і про наявність у ньому тютюнових виробів на момент перевірки. Відхиляючи доводи у цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено, що під час проходження митного контролю, ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) надав митному органу документи: паспорт громадянина Угорщини та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що свідчить про те, що саме він є власником автомобіля, а не інша особа. Заїхавши у зону митного контролю на ділянку «Виїзд з України» ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) обрав смугу руху саме «зелений коридор» митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, надавши свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 10.11.2009 та паспорт громадянина Угорщини для виїзду за кордон НОМЕР_5 від 24.04.2017. Будь - яких відомостей про те, що вищевказаний автомобіль належить не SZILVASI ОСОБА_4 ( ОСОБА_1 ), а іншій особі, чи інших належних та переконливих доказів, які свідчать про відсутність підстав вважати, що умислу на приховування вищевказаних товарів у водія ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) не було і те, що вказані товари переміщувались без ознак приховування, - у матеріалах справи немає. Вищенаведене слугує підставами для висновків, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), перетинаючи митний кордон України, на автомобілі, який, на підставі свідоцтва про реєстрацію, належить йому, свідомо обравши смугу руху спрощеного митного контролю «зелений коридор», перевозив через митний кордон України товар з приховуванням від митного контролю з використанням способу, що утруднює виявлення таких товарів, а також спеціально виготовленого сховища (тайника).
Апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Однак, звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України. Матеріалами справи підтверджено, що під час усного опитування ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) заперечив наявність у нього будь-яких товарів в обсягах, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами чи переміщуються з приховуванням від митного контролю. З матеріалів справи убачається, що під час проведення митного огляду вищезазначеного транспортного засобу, який проводився на «естакаді для здійснення поглибленого огляду» були виявлені приховані від митного контролю товари, а саме вказані у протоколу про порушення митних правил тютюнові вироби.
Доводи апелянта щодо того, що приховані від митного контролю тютюнові вироби були виявлені в конструктивних порожнинах автомобіля у панелі приладів салону транспортного засобу, тобто в порожнинах, які передбачені конструкцією автомобіля, які не можуть вважатись спеціально виготовленими сховищами (тайниками), таким чином, до конструкції автомобіля не вносились жодні зміни, ніякі переобладнання у ньому не робились, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до пункту 53 ч. 1 ст. 4 МК України, спеціально виготовлене сховище (тайник) - це сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо. Матеріалами справи встановлено, що тютюнові вироби були приховані у спеціально виготовленому тайнику у панелі приладів салону транспортного засобу. Загальна кількість тютюнових виробів 101 пачка. У протоколі також вказано, що доступ до виявлених тютюнових виробів став можливим після демонтажу декоративної решітки пічки салону транспортного засобу Виявлення прихованих предметів стало можливим за допомогою використання технічних засобів митного контролю: ліхтаря, ендоскопа, набору інструментів. Апеляційний суд визнає, що зазначене місце охоплюється визначенням, наведеним у п. 53 ст. 4 МК України як спеціально виготовлене сховище (тайник). З огляду на вищевказане, апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта про те, що місця виявлення прихованого товару не можуть вважатися спеціально виготовленими сховищами. На переконання суду, вказані твердження спрямовані виключно з метою ухилення ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) від адміністративної відповідальності.
Твердження ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) про те, що митні правила ним порушені не були, а висновки суду першої інстанції про наявність у діях останнього складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення не відповідають фактичним обставинами справи,- апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються доказами, які містяться у матеріалах справи. На переконання апеляційного суду, сукупність зібраних та досліджених доказів фактично підтверджують те, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) своєю поведінкою та діями, які спрямовані на переміщення товарів із приховуванням від митного контролю в спеціально виготовлених сховищах (тайниках), саме - у панелі приладів салону транспортного засобу, є підставою для висновку про наявність беззаперечного факту порушення SZILVASI ОСОБА_4 ( ОСОБА_1 ) митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.
Відносно доводів апелянта про те, що транспортний засіб у цьому випадку не підлягав конфіскації, апеляційний суд їх до уваги не бере, позаяк вважає висновки місцевого суду в цій частині правильними та обґрунтованими.
Так, санкцією ч.1 ст. 483 МК України, передбачено накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Відповідно до цієї статті, обов`язковій конфіскації підлягають транспортні засоби із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Така конфіскація, відповідно до ст.465 МК України, може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України.
На переконання апеляційного суду, врахувавши конкретні обставини справи в їх сукупності, а також той факт, що транспортний засіб був фактично із спеціально обладнаними сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, мету призначення покарання та співрозмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стягнення у виді конфіскації майна забезпечить баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності конкретної особи. На переконання апеляційного суду, призначений судом першої інстанції вид адміністративного стягнення є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) та попередження вчинення ним нових проступків.
Отже, притягнення ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі стороною захисту в апеляційній скарзі не вказується.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що з метою підтвердження зазначених у апеляційній скарзі доводів стороною захисту не заявлялось клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, про призначення експертизи, тощо, і до апеляційної скарги не додано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) складу передбаченого ч. 3 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан