Справа № 631/1091/21
Провадження № 3/631/405/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Княжне Нововодолазького району Харківської області, громадянки України (паспорт з електронним носієм № НОМЕР_1 ,

виданий 03.10.2017 року органом № 6347),

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

яка не працює, зареєстрована за адресом:

АДРЕСА_1 ;

та проживає за адресом:

АДРЕСА_2 ;

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Як убачається з протоколу про адміністративні правопорушення (серії ВАБ № 708881), складеного інспектором сектору ЮП Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко А. В. 04.10.2021 року, ОСОБА_1 не займається вихованням свого малолітнього сина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 27.09.2021 року розбив вікно в домоволодінні ОСОБА_3 , що розташоване за адресом: АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 до судді не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення або про розгляд справи за її відсутності не надавала, однак при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зазначила, що з протоколом згодна.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому стаття 38 вищевказаного нормативно-правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить три місяці з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_1 повністю доведена.

Так, відповідно до приписів статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Сукупністю даних Протоколу про адміністративне правопорушення (серії ВАБ № 708881), складеного інспектором сектору ЮП Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко А. В., підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення (а. с. 2).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), складеного 30.09.2021 року ДОП ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області старшим лейтенантом Скороходом О. С., ОСОБА_3 , попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину згідно зі статтею 383 Кримінального кодексу України, зробила заяву про те, що 27.09.2021 року за адресом її мешкання, тобто АДРЕСА_2 , невідомі особи пошкодили вікно на горищі її будинку, а саме: побили скло у шибках вікна (а. с. 3 4).

З письмових пояснень ОСОБА_3 від 30.09.2021 року вбачається, що вона проживає за адресом: АДРЕСА_2 ,- та 27.09.2021 близько 11 годині 30 хвилин, коли поверталася додому, побачила, що шибки у вікні горища, розташованого збоку сусідського домоволодіння АДРЕСА_2 , побиті. Зайшовши в будинок та піднявшись на горище, вона побачила яблука, частини цегли та якісь металеві трубки, яких раніше там не було. Скло, цеглу, металеві трубки та яблука вона викинула біля свого подвір`я. В подальшому, її мати ОСОБА_4 дізналася, що це зробили сусідський хлопчик ОСОБА_5 та його друг ОСОБА_6 . Батько ОСОБА_5 обіцяв відремонтувати вікно, але потім відмовився від своїх слів, тому вона вимушена була звернутися до поліції з метою проведення необхідних виховних заходів з неповнолітнім та його батьками (а. с. 5).

З письмових пояснень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданих 04.10.2021 року убачається, що він мешкає за адресом: АДРЕСА_2 , та 27.09.2021 року разом з товаришем ОСОБА_7 , вони гуляли по АДРЕСА_2 , та кидали яблука через дома та дахи. Одно яблуко влучило в шибку та вибило скло, після чого вони злякалися та втекли. Йому відомо, що в тому домоволодінні постійно не мешкають, а власники іноді навідуються, хто міг інший розбити шибку йому не відомо (а. с. 6).

Також з письмових пояснень ОСОБА_8 від ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 04.10.2021 року вбачається, що 27.09.2021 року близько 15 години 00 хвилин він пішов гуляти разом зі своїм другом ОСОБА_5 . На вулиці вони кидалися яблуками один в одного, а потім вирішили кинути у вікно одного з домів. Першим кинув він та розбив одне вікно, потім кидав його друг ОСОБА_5 , він теж розбив вікно, коли почули крики, то злякалися та втекли. Додав, що вони розбили кожний по одному вікну, та раніше не били вікна жодного разу (а. с. 7).

Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_3 ), виданого 18.08.2017 року Великогомільшанською сільською радою Зміївського району Харківської області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в Книзі реєстрації народжень 03.08.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 05 та його батьками є громадяни України: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а. с. 13).

Згідно зі свідоцтвом про зміну імені (серії НОМЕР_4 ), виданого 03.08.2009 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Княже Нововодолазького району Харківської області, змінила ім`я, про що в цей день складено відповідний актовий запис № 11. Прізвище, власне ім`я по батькові після державної реєстрації зміни імені відповідає наступному: ОСОБА_1 (а. с. 10).

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, а тому вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддею не встановлено.

Крім того, майнової шкоди проступком не заподіяно, підстав для передачі матеріалів на розгляд громадській організації або трудовому колективу не має.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, ступень вини, майновий стан, особу правопорушника, а також відсутність обставин, що пом`якшує або обтяжує, відповідальність винної, й вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в виді попередження в межах, установлених частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на неї адміністративне стягнення у виді попередження, слід вирішити питання про стягнення з неї й судового збору.

Так, відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020 року (із змінами та доповненнями) з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2270 гривень.

Таким чином, у зв`язку із накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, з неї слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 454,00 гривень, із розрахунку: 0,2 х 2270 гривень = 454,00 гривень.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади, та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді судді належного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, керуючись статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями), пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), абзацом 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 294-ІХ від 14.11.2019 року, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, частиною 5 статті 7, статтями 23, 27, 33 - 35, 38, 40-1, частиною 1 статті 184, статтями 245, 246, 249, 251, 252, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями), -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 гривень (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову прийнято, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко