Номер провадження: 33/813/1248/21
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 85 грн., а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 , працюючи директором ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП», допустив порушення порядку ведення податкового обліку, а саме п.44.1, ст.44, п.п. «а» п.198.1 ст.198, абзаців першого третього п.198.2, абзаців першого-другого п.198.3, та абзацу третього п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами) ст.1, п.2 ст.9 Закону №996, п.2.1, 2.4, 2.7 ст.2 Положення №88 в результаті чого завищено суму від`ємного, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітнього періоду (рядок 21 Декларації) на суму 4 044716 грн.

Вказані порушення було виявлено згідно до акту №11073/15-32-07-02/31430488 від 09.06.2021 року під час позапланової перевірки ТОВ «Ремонтно-Будівельний Трест ЧМП».

Не погоджуючись із вказаною постановою, 16.09.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На його думку, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд розглянув матеріали справи поверхнево, без його участі.

Посилається, що на час винесення постанови, триває процедура судового оскарження податкових повідомлень-рішень в порядку п.56.1 Податкового Кодексу України. Зазначає, що повідомлення рішення, які були основою про притягнення його до адміністративної відповідальності, не є остаточним доказом, є неузгодженими і сам факт допущення податкового порушення не можна вважати встановленим.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, будучи двічі належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим апеляційний суд вирішив слухати адміністративну справу у його відсутність, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту постанови від 06.09.2021 року вбачається, що висновок суду про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП був обґрунтований доказами, які наявні в матеріалах справи, при цьому суд ослався в якості доказів на протокол про адміністративне правопорушення № 58/15-32/07-02-14 від 05.08.2021 року, копію акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки №11073/15-32-07-02/31430488 від 09.06.2021 року.

Отже районний суд не виконав вимоги КУпАП та прийшов до передчасного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Так, у свої апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки із долучених до апеляційної скарги документів вбачається, що не погоджуючись із податковими повідомленнями рішеннями, ТОВ «Ремонтно-будівельний трест ЧМП» оскаржило його в адміністративному судовому порядку.

23.11.2021 року до суду апеляційної інстанції було надано рішення про результати розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення (далі ППР) ГУ ДПС в Одеській області від 30.07.2021 року, за результатами якого було здійснено аналіз акту перевірки, та встановлено невідповідність його загальної та описової частини, Порядку №727, адже він не містить доказів порушення скаржником податкового законодавства та належних доказів:

1) неможливості реального здійснення скаржником господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для надання послуг (робіт), придбання товарів;

1) відсутності у скаржника взаємозв`язку між укладеними з ТОВ «ТРУБМОНТАЖКОМ», ТОВ «НОРЛЕНТ КОМПАНІ», ТОВ «БРУКФІЛД», ТОВ «ЕЛКО-БУД» договорами та використанням товарів, послуг у господарській діяльності підприємства;

2) фактичного нездійснення ТОВ «ТРУБМОНТАЖКОМ», ТОВ «НОРЛЕНТ КОМПАНІ», ТОВ «БРУКФІЛД», ТОВ «ЕЛКО-БУД» підприємницької діяльності саме в період операцій з скаржника, відсутності у них саме в цей період фізичних, технічних та технологічних можливостей для вчинення дій, що становлять зміст господарських операцій зі скаржником;

3) збитковості проведених операцій та системності такої збитковості, оскільки відсутній належний аналіз податкової звітності на предмет отримання прибутку чи збитку;

4) здійснення операцій без ділової мети та обліку операцій безвідносно до їх реального економічного змісту з умислом завдати шкоду інтересам держави.

Для встановлення факту здійснення господарської операції дослідженню підлягають усі первинні документи.

Перевіркою не встановлено дефектності, недійсності наданих до перевірки первинних документів по зазначених взаємовідносинах, відсутня інформація про наявність судових рішень про визнання нереальними вказаних господарських операцій або про факт створення сторонами (юридичними особами) спірних правовідносин, тощо.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу витрат платника податків не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

При цьому, зазначена позиція кореспондується з позицією Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17), в якій зазначається, що для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.

Так, господарські операції позивача із зазначеними вище контрагентами здійснювались в межах господарської діяльності, є реальними та підтверджуються необхідними документами. При цьому, зазначено, що податкова інформація по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Водночас, правова позиція Верховного Суду викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №804/1963/17 (адміністративне провадження №К/9901/3418/17) полягає в наступному.

Податковим органом не було враховано, що скаржник, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем або порушення ним правил здійснення господарської діяльності тощо, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

Чинне законодавство, зокрема податковий кодекс України, не встановлює обов`язок покупця перевіряти відомості щодо декларування контрагентами своїх зобов`язань з ПДВ, виконання ними таких зобов`язань перед бюджетом та наявність чи відсутність ознак фіктивності фірм, ймовірність чи реальність проведення контрагентом транзитних фінансових операцій, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди третім особам, наявність у контрагента складських приміщень, людських ресурсів (ухвала Вищого адміністративного суду України від 19.06.2015 по справі №К/9991/63643/12).

Виходячи з викладеного, висновки акту перевірки щодо завищення скаржником податкового кредиту з ПДВ, яке призвело до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, є не обґрунтованими.

Відповідно до п. 56.4 ст. 56 податкового кодексу України під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган.

Пунктом 55.1 ст. 55 податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

У зв`язку з викладеними обставинами, та у відповідності до глави 4 податкового кодексу України, Державна податкова служба України скасувала ППР ГУ ДПС в Одеській області від 30.07.2021 року № 18282/15-32-07-02 та задовольнила скаргу ОСОБА_1 (а.с.111-116).

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Оскільки суддею суду апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції при визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП не дотримався вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, - постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 287, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

ПостановуПриморського районного суду м.Одеси від 06 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати і адміністративне провадження у справі закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 06.12.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда