КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3343/2021 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Валігура Д.М.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Гарбуза Максима Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 454 грн.

Як встановив суд, ОСОБА_1 22.03.2021 року о 23 год. 08 хв. в м. Києві по вул. Китаївська, 11, керував т/з «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, млява мова, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер», результат 1,60% проміле. Тобто, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України, чим вчинив дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Гарбуз М.В. в інтересах ОСОБА_1 не погодився з постановою суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Обгрунтовуючи скаргу, адвокат посилався на те, що судом було допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, а висновок суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння не підтверджується ані матеріалами справи, ані дослідженими по справі доказами. Інакше кажучи, докази, які б прямо вказували на керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння взагалі відсутні.

При цьому, зазначені у протоколі дані вказують лише на те, що ОСОБА_1 дійсно перебував 22.03.2021 року у вечірній час у власному автомобілі «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , проте аж ніяк не вказують на факт керування даним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Також апелянт зазначає, що працівники поліції ОСОБА_1 не зупиняли, оскільки він не керував транспортним засобом та не рухався, а працівники Державної служби охорони просто під`їхали до його припаркованого автомобіля, який не рухався, підійшли до нього впритул та стали вимагати від ОСОБА_1 пред`явити документи та надалі стали його безпідставно звинувачувати, що нібито він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 намагався відстоювати свою позицію та не погоджувався з незаконними діями працівників служби охорони, то у подальшому вони викликали працівників патрульної поліції з метою незаконного складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП, що останні і зробили, не зважаючи на категоричні заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відсутність доказів цій обставині.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не був водієм у розумінні пункту 2.5. ПДР України і в матеріалах справи відсутні докази керування ним автомобілем, постанова суду про визнання його винним підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гарбуз М.В. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гарбуза М.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується відомостями, відміченими у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 045637 від 22.03.2021 року, іншими зібраними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно пунктів 4 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.12.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Зі змісту постанови суду першої інстанції та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, судом не надано належної оцінки наявним у справі доказам (відеозапису з нагрудної камери поліцейського, поясненням ОСОБА_1 та показанням допитаного судом свідка ОСОБА_2 ), які спростовують обставини, викладені у протоколі щодо керування ОСОБА_1 автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , 22.03.2021 року о 23 год. 08 хв. по вул. Китаївській, 11 у м. Києві.

Зокрема, ОСОБА_1 з самого початку надавав послідовні пояснення щодо того, що в кінці робочого дня 22.03.2021 року ввечері він приїхав до місця свого проживання та припаркував автомобіль біля будинку по вул. Китаївська, 11 , після чого зустрів свого знайомого ОСОБА_2 , з яким вони вирішили трохи випити. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 вжив спиртне, він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_3 та попросив останнього поставити його автомобіль у гараж, розташований неподалік, щоб не сідати самому за кермо. В подальшому, ОСОБА_2 пішов в магазин, щоб купити ще спиртного та закуски, а ОСОБА_1 залишився біля автомобіля. Через деякий час до його автомобіля під`їхав автомобіль державної служби охорони, працівники якої стали вимагати у нього надати документи та сказали йому, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, натякнувши при цьому на необхідність «винагороди» з боку ОСОБА_1 . Оскільки ОСОБА_1 від цього відмовився та продовжував наполягати, що він транспортним засобом не керував, працівники державної служби охорони викликали працівників патрульної поліції, які приїхали на місце і, не зважаючи на пояснення ОСОБА_1 та показання двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , провели огляд на стан алкогольного сп`яніння та склали відносно ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи в апеляційному суді були також допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повністю підтвердили пояснення ОСОБА_1 .

Зокрема, свідок ОСОБА_2 , попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань, зазначив, що 22.03.2021 року у вечірній час він повертався додому та приблизно о 21 годині 00 хвилин побачив свого знайомого ОСОБА_1 , який під`їхав на власному авто «Хонда», припаркував його навпроти будинку №11 по вулиці Китаївська, після чого вони привітались, поспілкувались та вирішили піти до магазину, що був поруч, у якому придбали пляшку горілки місткістю 0,5 л. та продукти. Після цього вони із ОСОБА_1 повернулись до його автомобіля та розклали придбане, стали спілкуватись, курити та розмовляли за справи та життя, при цьому ОСОБА_2 знав, що ОСОБА_1 підробляє таксистом та обізнаний, що не можна керувати автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. На це ОСОБА_1 повідомив, що не збирається такого вчиняти та подзвонив ще одному спільному знайомому ОСОБА_3 , який мав вийти до них та поставити автомобіль ОСОБА_1 на ніч у гараж, який був розташований неподалік. Надалі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ще деякий час перебували біля автомобіля та вживали спиртне, курили, їли, але потім ОСОБА_2 вирішив піти та придбати ще спиртного та їжі у магазині, що був неподалік та зустріти ОСОБА_3 і приблизно о 23 год. 00 хв. пішов.

Коли свідок скупився у магазині та зустрів ОСОБА_3 , вони направились до місця, де був припаркований біля будинку №11 по вулиці Китаївській у м. Києві автомобіль ОСОБА_1 , однак коли підійшли, то побачили, що там вже були якісь працівники поліції, стояв автомобіль поліції та вони спілкувались із ОСОБА_1 .

Потім усі намагались зрозуміти у чому була справа, однак, майже нічого не пояснюючи та не спілкуючись нормально, працівники, як потім дізнався свідок, державної служби охорони виказували претензії до ОСОБА_1 щодо вживання спиртного та стали недвозначно натякати на необхідність «винагороди» поліцейським з метою, щоб у нього у подальшому не було проблем із законом, а саме стали залякувати, що можуть скласти на нього протокол за ст. 130 КУпАП та в нього у подальшому будуть великі проблеми, оскільки там передбачено великий штраф та позбавлення права керування транспортним засобом. ОСОБА_1 не погодився на їх незаконні вимоги, після чого вони стали з кимось зв`язуватись по мобільних телефонах та погрожували, що ОСОБА_1 буде притягнуто до відповідальності та для нього будуть великі негативні наслідки.

Після цього, через деякий час, приблизно 30 хвилин, приїхав екіпаж патрульної поліції, які були дуже добре знайомі з працівниками Державної служби охорони, оскільки вони дуже дружньо привітались та спілкувались між собою.

Після цього, коли ОСОБА_2 та ОСОБА_1 намагались пояснити працівникам патрульної поліції, що до ОСОБА_1 незаконно та упереджено пред`являють претензії працівники Державної служби охорони та він не керував транспортним засобом, працівники патрульної поліції пояснили, що їм по роботі необхідно та від них вимагає керівництво певну кількість протоколів за ст. 130 КУпАП і їм вконче та вкрай необхідно їх складати, а ОСОБА_1 просто сходить у суд, все пояснить судді та в нього не буде ніяких проблем та протокол буде у суді скасовано. Але ОСОБА_1 все одно наполягав, що він не перебував за кермом транспортного засобу і всі претензії до нього з цього приводу є незаконними, після чого вже працівники поліції почали йому погрожувати і врешті провели огляд на стан алкогольного сп`яніння, склавши відповідний протокол.

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_3 , який також попереджався про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань, зазначив, що ввечері 22.03.2021 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_1 та попросив перегнати належний йому автомобіль «Хонда» у гараж, оскільки він вживав спиртні напої та не може сісти за кермо, на що свідок погодився. Через деякий час свідок ОСОБА_3 по дорозі до будинку по вулиці Китаївська, 11 , де знаходився автомобіль ОСОБА_1 , зустрів знайомого ОСОБА_2 , який вертався з магазину з покупками, і вони разом пішли до місця, де їх чекав ОСОБА_1 . Підійшовши, вони побачили, що ОСОБА_1 спілкується з працівниками поліції, які запідозрили його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Після складання протоколу свідок ОСОБА_3 переставив автомобіль ОСОБА_1 у гараж. Будучи допитаним в апеляційному суді, свідок зазначив, що він підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 автомобілем в той вечір і в тому місці, які зазначені у протоколі, не керував.

При перегляді відео з нагрудної камери працівника поліції апеляційним судом встановлено, що відео, як доказ, не підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Хонда», а посилання поліцейського на те, що у нього є відео з реєстратора та свідок, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, нічим не підтверджені, відтак є голослівними та до уваги апеляційним судом не приймаються.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У п. 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто, необхідною умовою притягнення до відповідальності особи є належне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, що у свою чергу включає певну та відповідну наявність доказів, що особа керувала транспортним засобом, а не просто у ньому чи біля нього перебувала.

Наявними у матеріалах справи доказами - поясненнями ОСОБА_1 , показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, які були повно, всебічно та об`єктивно досліджені апеляційним судом, підтверджується, що ОСОБА_1 22.03.2021 року о 23 год. 08 хв. у м. Києві по вул. Китаївська, 11 автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , не керував, тому він не є водієм у розумінні п. 1.10 ПДР України, відповідно не підлягає відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (ч. 1 ст. 130 КУпАП).

Враховуючи викладене, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення даного правопорушення і не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, якіб дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні допустимі і достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Гарбуза Максима Васильовича в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко