Справа № 157/1297/21
Провадження № 3/162/421/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року смт Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Цибень О.В., розглянувши справу, що надійшла із Управління патрульної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10.09.2021 року серії ВАБ №409249 ОСОБА_1 цього дня о 12 год 40 хв на перехресті автодоріг Р-14 та Т0304 вчинив злісну непокору законному розпорядженню ОСОБА_2 при виконанні ним службового обов`язку, а саме відмовився у грубій формі пред`явити документи, які посвідчують його особу та надати транспортний засіб KIA SORENTO, д.н.з. НОМЕР_1 , який підходив по орієнтуванню, для поверхневої перевірки згідно із ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію». У зв`язку з вказаним ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 клопотав про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Вказав, що на його вимогу повідомити причину зупинки працівниками поліції не було зазначено конкретної причини, а саме вказали, що «всіх зупиняємо, всі пред`являють». В ході розмови працівники поліції вказали, що автомобіль зупинений на підставі орієнтування, яке надійшло на лінію «102» в рамках навчання. Проте орієнтування було зареєстроване після зупинки його транспортного засобу. Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у протоколі, зокрема відеозапису події в порушення ст. 40 ЗУ "Про Національну поліцію". Тому вимоги працівників поліції в даному випадку не можна вважати законними. До того ж ОСОБА_1 зауважив, що по приїзду СОГ він надав свій транспортний засіб для поверхневого огляду та жодних документів в його присутності не складалось, а підпис у протоколі йому не належить.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

У протоколі про адміністративні правопорушення поліцейський посилається на ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію».

Положеннями вказаної статті встановлено, серед іншого, підстави для здійснення поверхневої перевірки транспортного засобу, а саме якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб; якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб; якщо існує достатньо підстав вважати, що річ або транспортний засіб є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходиться в тому місці, де може бути скоєно кримінальне правопорушення, для запобігання якого необхідно провести поверхневу перевірку.

Крім цього, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився у грубій формі пред`явити документи, які посвідчують його особу. Однак, у даному випадку не конкретизовано суть правопорушення, оскільки не зазначено, яким нормативним актом передбачено законність такої вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, оскільки ст.185 КУпАП є бланкетною нормою Закону.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7). На таке тлумачення посилається і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011.

Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та поданого ОСОБА_2 рапорту, який надійшов на адресу суду 29.11.2021 року, автомобіль ОСОБА_1 був зупинений, оскільки підходив по орієнтуванню, наданому лінією «102» в рамках навчання спільно з працівниками СБУ, яке проводилось з метою виявлення невідомих осіб, які намагались вчинити терористичні дії.

Однак жодного доказу на підтвердження вказаних обставин поліцейським до рапорту не додано. За таких обставин суд не вбачає можливим встановити дійсність та підставність проведення вищезазначених навчань, а відтак і законність вимог поліцейського.

Крім цього, в протоколі не вказано конкретних підстав, передбачених ЗУ «Про національну поліцію», які б давали право поліцейському в даному випадку застосувати превентивні заходи.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскількинаявність останніхне узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Отже, спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

За таких обставин, у відповідності до статті 252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

З огляду на вказане, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.251, 280, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ