КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/3711/2021
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Осоки Олександра Васильовича, представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Бугай Дмитра Володимировича, розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за порушення п. 10.3 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 гривень, стягнуто на користь держави судовий збір, що становить 454 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 01 червня 2021 року о 12 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Столичне шосе, керуючи автомобілем Renaultд.н.з. НОМЕР_1 при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю Toyotaд.н.з. НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За заявою захисника ОСОБА_1 - адвоката Пасічник В.В. постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року виправлено описку в постанові від 19 липня 2021 року про накладення стягнення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, в поясненнях ОСОБА_1 замість « ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини вчиненого правопорушення, свою вину визнав» вказано « ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини вчиненого правопорушення, свою вину не визнав».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність і необґрунтованість постанови судді та необхідність її скасування в зв`язку з невідповідністю постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, прийняттям постанови з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи та ненаданням належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, з застосуванням формального підходу до вивчення обставин справи, без сприяння повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд не з`ясував всі обставини, що передували виникненню дорожньо-транспортної пригоди, зокрема не з`ясував, чому водій автомобіля Toyota в`їхав в стоячий автомобіль Renault, яким він керував, не звернув лівіше, щоб об`їхати його або принаймні не зупинився.

Пояснював, що 01 червня 2021 року рухався по крайній лівій смузі руху, керуючи автомобілем Renault по вул. Столичне шосе в бік Конча-Заспа. Попереду був ремонт дороги, в зв`язку з чим на всіх чотирьох смугах руху дороги виник затор. На той момент швидкість руху автомобілів не перевищувала 5 км/год. Враховуючи автомобілі попереду, він зупинився за ними. Мав намір продовжувати свій рух прямо по Столичному шосе, для чого був змушений зайняти другу смугу руху, оскільки крайня права передбачала з`їзд зі Столичного шосе на розв`язку з проспектом Науки. З цією метою він завчасно почав перестроювання в другу смугу, першочергово переконавшись, що його маневр з перестроювання не заважатиме автомобілям, які рухались ліворуч. Автомобіль Toyota рухався позаду його автомобіля, а швидкість його руху давала безпечну можливість йому перелаштуватись на другу смугу, причому він зупинився і своїми діями надав зрозуміти ОСОБА_1 , що він пропускає його і дає можливість перестроїтися у другу смугу. Змістившись трохи ліворуч, ОСОБА_1 вимушений був зупинити свій автомобіль повністю, оскільки водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 почав неочікувано для нього набирати швидкість, не звертаючи при цьому уваги на наявність затору та обмеженість швидкості руху. Водій автомобіля Toyota поступово прискорював рух, і якби ОСОБА_1 не зупинився та виїхав на другу смугу руху, водій автомобіля Toyota в`їхав би в задню частину автомобіля, яким він керував. Задля уникнення дорожньо-транспортної пригоди він намагався звернути на свою смугу, про що свідчать вивернуті в правий бік колеса автомобіля, яким він керував, однак через затори та близьку дистанцію з автомобілем попереду він не міг завершити цей маневр повороту. В той час як він зупинився, водій автомобіля Toyota не здійснив жодного маневру для уникнення зіткнення з його стоячим автомобілем, хоча мав всі можливості для цього і повинен був це зробити.

Згідно п.п. "б" п. 2.3 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати та її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Вважав, що виходячи із наведеного, у виникненні дорожньо-транспортної пригоди винним є водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 , оскільки він, керуючи автомобілем, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відволікався під час керування транспортним засобом.

Наголошував, що судом першої інстанції необ`єктивно проаналізовано протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 209436, а також інші матеріали справи та необґрунтовано зроблено посилання на автомобіль, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, що є грубим порушенням процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції в постанові зазначив, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, не надав перевагу в русі автомобілю Toyota д.н.з. НОМЕР_3 . Він не погоджується с таким твердженням, оскільки на момент зіткнення транспортних засобів автомобіль, яким він керував, був зупинений, а автомобіль з номерним знаком НОМЕР_3 не був причетний до даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки механічні пошкодження отримали автомобілі Renault д.н.з. НОМЕР_1 та Toyota д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, суд першої інстанції, надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, не акцентував уваги на тому, що працівник поліції ОСОБА_3 в графі «Свідки чи потерпілі» вказав «скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками». На момент скоєння пригоди були присутні свідки апелянта, проте їх дані з незрозумілих причин не були занесені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про формальне оформлення матеріалів.

Вважав, що суд першої інстанції, необ`єктивно проаналізувавши матеріали справи, передчасно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посилаючись на ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості, вказував, що жодний доказ не підтверджує його винуватості в порушенні Правил дорожнього руху, а в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Наводив положення п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» щодо неприпустимості спрощеного підходу до судового розгляду справ.

На підставі вищевикладеного просив постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року у справі № 752/14978/21 скасувати та закрити провадження у справі.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додані фотографії з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Від представника потерпілого надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких представник спростовував доводи апеляційної скарги та просив залишити в силі постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року.

Також до суду надійшло клопотання захисника Осоки О.В. про допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , посилаючись на формальний розгляд справи судом першої інстанції, захисник просив допитати зазначених осіб щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Також в судовому засіданні захисником заявлено клопотання про проведення в справі трасологічної та автотехнічної експертизи для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Суд, заслухавши думку учасників справи щодо заявлених клопотань, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки розгляд справи судом першої інстанції проводився за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності, даних клопотань заявлено не було, а в суді апеляційної інстанції заявником даного клопотання не було наведено будь-яких передбачених законом підстав для дослідження нових доказів.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Осоки Олександра Васильовича, представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Бугай Дмитра Володимировича, дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 10.3 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 209436 від 01 червня 2021 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення та положення транспортних засобів після їх зіткнення, пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відомості щодо освітлення (денне); стан покриття проїзної частини (сухе), наявність дорожнього огородження вздовж проїжджої частини (немає), наявність пішохідного огородження вздовж тротуару або розділювальної смуги (немає), наявність дорожніх знаків пріоритету на головній дорозі (немає), наявність дорожніх знаків пріоритету на другорядній дорозі (немає), наявність наземного пішохідного переходу з дорожніми знаками та розміткою (немає), наявність горизонтальної розмітки проїжджої частини (є); дана схема підписана уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень та заперечень, щодо розташування зазначених транспортних засобів;

поясненнями водія ОСОБА_2 , який зазначив, що керуючи автомобілем Toyotaд.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по вул. Столичне шосе зі сторони вул. Саперно-Слобідської в сторону вул. Наддніпрянське шосе на технічно справному автомобілі, зі швидкістю приблизно 30 - 40 км/год. (через завантаженість дороги машинами), у другій смузі (справа), зберігаючи належний інтервал та дистанцію. В цей час, з порушенням правил зміни руху, автомобіль Renault, що рухався у правій крайній смузі, почав різко виїжджати перед ним, тобто з прискоренням перестроюватися у смугу руху, по якій він їхав. Він застосував екстрене гальмування, однак уникнути зіткнення не зміг. Також він не міг повернути ліворуч для уникнення зіткнення, бо зліва їхала фура. Вважав, що якби водій Renault дотримувався вимог Правил дорожнього руху при зміні смуги, пригоди би не відбулося.

поясненнями водія ОСОБА_1 який зазначив, що керуючи автомобілем Renaultд.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Столичне шосе зі сторони м. Києва в сторону Конча-Заспа, рухався по крайній смузі руху. Попереду був ремонт дороги, в зв`язку з чим на всіх чотирьох смугах руху дороги виник затор. Швидкість руху автомобілів не перевищувала 5 км/год., враховуючи автомобілі попереду, він зупинився за ними. Він мав намір продовжувати свій рух прямо по Столичному шосе, для чого був змушений зайняти другу смугу руху (крайня права передбачає з`їзд зі Столичного шосе на розв язку з проспектом Науки). Завчасно він почав перестроюватися в другу смугу, першочергово переконавшись, що не заважає автомобілям, які рухались ліворуч, автомобіль Toyota рухався позаду його автомобіля, а швидкість його руху давала безпечну можливість йому перестроїтись, оскільки для цього були всі умови. Змістившись трохи ліворуч, він зупинив свій автомобіль повністю, оскільки водій автомобіля Toyota почав неочікувано для нього набирати швидкість руху, чим прискорив його, в той час як ОСОБА_1 зупинився, водій автомобіля Toyota не здійснив жодного маневру для уникнення зіткнення з його автомобілем, хоча мав всі можливості для цього (не зупинився, не перестроївся хоч трохи ліворуч в межах своєї смуги), і просто в`їхав в його авто, яке зупинилось. Внаслідок цього неочікуваного маневру він був позбавлений можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди, чи посунутися ліворуч або в будь-який інший бік, оскільки попереду знаходився інший автомобіль, що стояв в заторі. Як йому стало в подальшому зрозуміло, водій автомобіля Toyota відволікся, скоріше за все на мобільний телефон, та не слідкував за ситуацією, внаслідок чого допустив дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується і характером пошкоджень автомобілів. Не дивлячись на малу швидкість та після початку зіткнення з його автомобілем, останній проїхав ще близько метра, чим збільшував пошкодження автомобілів та не вжив жодних дій для уникнення ДТП.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 , що перебувало у причинному зв`язку із наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди, а також про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124 КУпАП.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом не взято до уваги обставини, що передували виникненню дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд враховує ці пояснення, аналогічні тим, що надані ОСОБА_1 01 червня 2021 року працівнику поліції (а. с. 4) і які були надані до суду першої інстанції, однак, хоча ОСОБА_1 і стверджував в цих поясненнях, що дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок недотримання іншим водієм правил дорожнього руху, його вина у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді встановлена саме внаслідок порушення п. 10.3 ПДР. Так, вимога цього пункту передбачає повну відповідальність водія, який розпочинає перестроювання, за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо попередження можливих наслідків у результаті виникнення небезпечних ситуацій.

Крім того, справа судом розглядається лише стосовно ОСОБА_1 в межах зазначеного у протоколі адміністративного правопорушення, а тому давати оцінку діям інших осіб в межах даного провадження суд не вправі.

Про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, свідчить і локалізація пошкоджень автомобілів, які були спричинені зіткненням, зокрема, Toyota: передні праві двері, правий поріг, праве переднє крило, передній правий колісний диск з підкрилком, передній бампер, передня права фара. Renault: передній бампер, переднє ліве крило з підкрилком, передня ліва фара, решітка радіатора, передня ліва протитуманна фара. Розташування автомобілів на проїзній частині після зіткнення також свідчить про те, що зіткнення відбулося в той момент, коли водій транспортного засобу Renault здійснював маневр з перестроювання.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що вказаний в постанові автомобіль з номерними знаками НОМЕР_3 не був причетний до даної дорожньо-транспортної пригоди.

Наведене не вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушенні номерні знаки транспортних засобів вказані правильно, отже невідповідність номерного знаку автомобіля Toyota, зазначеного в постанові суду, фактичним обставинам справи є очевидною опискою, яка може бути виправлена судом першої інстанції, і не є підставою для скасування законної і обґрунтованої постанови суду.

Також апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 , що на момент зіткнення транспортних засобів автомобіль, яким він керував, був зупинений, оскільки наведене не спростовує висновків суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не надав переваги в русі автомобілю, що рухався в попутному напрямку, і не знімає відповідальність з ОСОБА_1 за дії по керуванню транспортним засобом, які він здійнював до моменту зупинки автомобіля Renault.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги про оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 209436 з істотними порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Наведеним вимогам закону протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 209436 відповідає.

Саме по собі розташування в графі «Свідки чи потерпілі» інформації, яка, згідно доводів ОСОБА_1 , не має відношення до цієї графи, не дає підстав вважати протокол недопустимим доказом, оскільки не змінює, не приховує та не викривлює зафіксованих обставин, дозволяє установити початкові дані, є продовженням викладеної поліцейським суті адміністративного правопорушення та опису установлених обставин з попередньої графи в зв`язку з браком місця у ній і відсутністю необхідності заповнювати інформацію про свідків.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, що на момент дорожньо-транспортної пригоди були присутні свідки апелянта, дані яких з незрозумілих причин не були занесені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, апеляційний суд враховує, що особисті дані свідків не наведені ОСОБА_1 ні в наданих поліцейському поясненнях, ні в тексті апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 209436 підписано ОСОБА_1 без зауважень щодо відсутності в ньому свідків, а в апеляційній скарзі не заявлене клопотання про їх допит.

Наведене вказує на безпідставність апеляційної скарги, доводи якої направлені на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Апеляційним судом враховується рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційним судом враховується, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 27, 33 КУпАП при накладенні стягнення врахував характер вчиненого правопорушення, а тому обґрунтовано призначив йому стягнення, передбачене санкцією ст. 124 КУпАП

Накладене адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети: виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Підстави для задоволення клопотання про закриття провадження в справі відсутні.

Постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.