Провадження № 3/537/1358/2021
Справа № 537/4013/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2021 р. суддя Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області Маханьков Олександр Васильович, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_1 ,працює головним бухгалтером ТОВ «ВКП «Котлогаз»,-

за ч.1 ст. 163-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До суду з Головного управління ДФС у Полтавській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення з протоколом № 4531/12/16-31-18-07-12 від 27 липня 2021 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті163-1Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера ТОВ «ВКП «Котлогаз» порушила встановлений законом порядок ведення податкового обліку п.46.2 ст.46 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ ,а саме неподання аудиторського звіту за 2020рік по строку подання 10.06.2021 року, що зафіксовано в акті камеральної перевірки від 29.06.2021 року № 4676/16-31-18-07-11/23543186.

В судовому засіданні представник правопорушника ОСОБА_1 - Урбанський М.В. надав пояснення, в яких просив провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст 163-1 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення .

Перевіривши матеріали справи, суддя вважає, що справу про адміністративне правопорушення слід закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення, виходячи з такого.

Протокол про адміністративне правопорушення № 4529/12/16-31-18-07-12 від 27 липня 2021 року був складений щодо ОСОБА_1 головним державним ревізором-інспектором Кременчуцького відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Полтавській області Перервою Л.М.

Згідно з частиною другою статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол про адміністративне правопорушення, в разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Як вбачається з акту камеральної перевірки з питання своєчасності подання фінансової звітності,яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом за 2020 рік , неподання ТОВ «ВКП «Котлогаз» річної фінансової звітності,яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом за 2020рік, чим порушено п. 46.2 ст.46 Податкового Кодексу у разі неподання(несвоєчасного подання) річної фінансової звітності разом з аудиторським звітом,яка підлягає оприлюдненню застосовується відповідальність, передбачена п.120.1 ст. 120 Кодексу, для подання податкових декларацій(розрахунків). На порушення п.46.2 ст. 46 Кодексу на день перевірки ТОВ «ВКП «Котлогаз» не подало до ГУ ДПС у Полтавській області річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню, разом з аудиторським звітом за 2020рік.

Акт містить дані про виявлені порушення податкового законодавства, ним також встановлено, що відповідальною особою підприємства є саме головний бухгалтер ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість конкретної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються і протоколом про адміністративне правопорушення, який відіграє значну роль у встановленні обставин справи та оцінці дій особи, щодо якої його складено.

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є доказом, який в даній справі суддя вбачає недопустимим з таких підстав.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положень щодо оцінки доказів на предмет їхньої належності та допустимості.

При цьому діючий Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає оцінку доказів на предмет їхньої належності та допустимості, а тому в даному випадку є необхідність у застосуванні аналогії права.

Діючим законодавством України не встановлено заборони на застосування процесуальних норм за аналогією, якщо мета їхнього застосування направлена на здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, як це застережене у статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виходячи з вимог статті 86 Кримінального процесуального кодексу України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 87 Кримінального процесуального кодексу України регламентовано, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було здійснене всупереч нормам закону з порушенням строку на його складення, що тягне за собою недопустимість даного протоколу, як доказу в справі та, відповідно, неможливість суду посилатися на нього під час постановлення судового рішення.

За змістом статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім винятків, визначених статтею 258 цього Кодексу, протокол про адміністративне правопорушення є основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення, є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення. Будь-який інший документ не в змозі його замінити і не має для розгляду справи про адміністративне правопорушення того юридичного наслідку, яким наділений законодавством протокол про адміністративне правопорушення. При розгляді справи інші докази мають братись судом до уваги лише у сукупності із протоколом про адміністративне правопорушення.

За змістом статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно частини другої статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно абз. 4 ст. 46.2 ПК України, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік» та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним. У разі неподання (несвоєчасного подання) річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, застосовується відповідальність, передбачена пунктом 120.1 статті 120 цього Кодексу, для подання податкових декларацій (розрахунків).

Тобто, вказаною правовою нормою зобов`язано визначених у ній осіб, подавати контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, а не сам аудиторський звіт (висновок), неподання якого інкримінується ОСОБА_1 .

Посилань на інші правові норми щодо подання аудиторських висновків протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Згідно з ст. 279,280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суд не вправі вийти за межі протоколу та самостійно розширити фабулу (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення зазначену у протоколі чи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це істотно порушує право особи на захист та не узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі "Малофєєва проти Росії" рішення від 20.09.2016 у справі "Карелін проти Росії" згідно якої у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного

правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на що, протокол складений відносно головного бухгалтера ОСОБА_1 не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, і тому не може бути використаний як доказ у адміністративній справі.

Порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХТУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон №996) підприємства зобов`язані подавати фінансову звітність органам державної влади та іншим користувачам відповідно до законодавства.

Великі підприємства, які не є емітентами цінних паперів, та середні підприємства зобов`язані не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським висновком на своїй веб-сторінці (у повному обсязі).

Статтею 2 Закону №996 визначено, що для цілей цього Закону підприємства (крім бюджетних установ) можуть належати до мікропідприємств, малих, середніх або великих підприємств.

Середніми є підприємства, які не відповідають критеріям для малих підприємств та показники яких на дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із таких критеріїв: балансова вартість активів - до 20 мільйонів євро; чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - до 40 мільйонів євро; середня кількість працівників - до 250 осіб.

Якщо підприємство однієї з наведених, категорій за показниками річної фінансової звітності протягом двох років поспіль не відповідає наведеним критеріям, воно відноситься до відповідної категорії підприємств.

Для визначення відповідності критеріям, встановленим у євро, застосовується офіційний курс гривні щодо іноземних валют (середній за період), розрахований на підставі курсів Національного банку, що встановлювалися для євро протягом відповідного року.

Відповідно до п. 46.2 ст. 46 Податкового Кодексу платники податку на прибуток, які відповідно до Закону № 996 зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним.

Відповідно до критеріїв, встановлених Законом №996. та показників- фінансової звітності підприємства за звітний період, що перед) є звітному, а саме: 2019 рік ТОВ «ВКП «КОТЛОГАЗ» належить до середніх підприємств.

На порушення п. 46.2 ст. 46 Кодексу на день перевірки ТОВ «ВКП «КОТЛОГАЗ» не подало до ГУ ДГІС у Полтавській області річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню, разом з аудиторським звітом за 2020 рік».

Слід наголосити, що ГУ ДПС у Полтавській області на власний розсуд витлумачив правові норми, що регулюють обов`язок подання аудиторського висновку та визначив ТОВ «ВКП «КОТЛОГАЗ», як середнє підприємство в розумінні статті 2 Закону №996.

При визначенні належності підприємства слід врахувати положення ч. 2 ст. 2 Закону №996, згідно якої:

- встановлені критерії віднесення підприємств до мікро., малих, середніх або великих підприємств залежно від: 1-ше) балансової вартості активів: 2-ге), чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); 3-те) середньої кількості працівників;

- при визначенні категорії, до якої належить підприємство,використовуються показники, які на дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із наведених у Законі критеріїв;

- підприємство однієї з наведених категорій за показниками річної фінансової звітності протягом двох років поспіль не відповідає наведеним критеріям, воно відноситься до відповідної категорії підприємств.

За таких положень Закону, у разі якщо підприємство за показниками річної фінансової звітності протягом двох років поспіль не відповідає одній з категорій (мікропідприємств, малих, середніх або великих підприємств), то таке підприємство належатиме до однієї з трьох інших категорій залежно від його показників, які відповідають критеріям певної категорії підприємства.

За таких обставин, ТОВ «ВКП «КОТЛОГАЗ» за результатами 2020 року не стало середнім підприємством, оскільки воно не відповідає двом критеріям, згідно ч. 2 ст. 2 Закону №996, разом із цим у цій нормі закону прямо визначено поняття та критерії середнього підприємства, а саме: «Малими є підприємства, які не відповідають критеріям для мікропідприємств та показники яких на дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із таких критеріїв:

-балансова вартість активів - до 4 мільйонів євро:

-чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - до 8 мільйонів євро;

-середня кількість працівників - до 50 осіб.

Середніми є підприємства, які не відповідають критеріям для малих підприємств та показники яких па дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із таких

критеріїв:

-балансова вартість активів - до 20 мільйонів євро;

-чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт послуг) - до 40 мільйонів євро;

середня кількість працівників - до 250 осіб».

В Акті про результати перевірки №4676/16-91-18- 07-11/23543186 від 29.06.2021 року «Про результати камеральної перевірки з питання своєчасності подання фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом за 2020 рік ТОВ «ВКП «КОТЛОГАЗ» органом ДПС за відповідні періоди взагалі не відображені критерії (балансову вартість активів, чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)ТОВ «ВКП «КОТЛОГАЗ». У зв`язку із зазначеним, залишається невідомим той факт за якими конкретними критеріями ТОВ «ВКП «КОТЛОГАЗ» був віднесений до тієї чи іншої категорії підприємств.

Оскільки, як обґрунтовано вище, для переходу до нової категорії підприємству треба протягом двох років поспіль відповідати критеріям саме цієї нової категорії, а в буквальному смислі цього не відбулось (за наслідками 2020 року ТОВ «ВКП «КОТЛОГАЗ» не відноситься до жодної категорії підприємств, оскільки має всі три різні критерії, а визначення такої категорії підприємств, що за трьома критеріями відноситься до різних підприємств, не має в Законі №996 чи іншому нормативно-правовому акті), то відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Закону №966 ТОВ «ВКП «КОТЛОГАЗ» не набув обов`язку виконувати вимогу п. 46.2 ст. 46 Податкового Кодексу України щодо оприлюднення та подачі річної фінансової звітності та річної консолідованої фінансової звітності разом з аудиторським звітом.

Із змісту Акту перевірки вбачається, що ГУ ДПС у Полтавській області визначає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, саме як бездіяльність керівництва ТОВ «ВКП «КОТЛОГАЗ», що виражена у неподанні фінансової звітності разом із аудиторським звітом.

Але така позиція ГУ ДГІС у Полтавській області, як і суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 163-1 КУпАП, виключається, оскільки у службових осіб ТОВ «ВКП «КОТЛОГАЗ» не було умислу на ухилення від подання відповідної фінансової звітності, оскільки, при врахуванні критеріїв категорійності ТОВ «ВКП КОТЛОГАЗ» не відносився до категорії середнього або великого підприємства, а тому згідно чинного законодавством України не був зобов`язаний вчиняти відповідні дії.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що внаслідок встановленої недопустимості доказу протоколу про адміністративне правопорушення, оскарження до адміністративної юрисдикції податкових рішень-повідомлень платником податків, які стали підставою проведеної перевірки і таким чином не набули статусу узгодженого податкового зобов`язання до сплати, у судді відсутня можливість поза розумним сумнівом встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, об`єктивно, не має підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно пункту 1статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,9,247,251,279,280,283-285 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , за частиною першою статті163-1Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя : Маханьков О.В.