Справа № 146/347/21
Провадження № 33/801/904/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М.В.,

розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161123, складеним 01 березня 2021 року о 02 год 30 хв, - ОСОБА_1 01 березня 2021 року о 01 год 10 хв в смт Томашполі по вул. І. Гаврилюка передав керування автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.г Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій зазначив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, пославшись на те, що такий строк він пропустив з поважних причин, оскільки не був присутнім в судовому засіданні під час винесення судом оскаржуваної постанови, а копію такої постанови отримав лише 28 жовтня 2021 року після особистого звернення до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , пославшись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права, просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не передавав ОСОБА_2 право керування автомобілем; алкогольні напої із ОСОБА_2 він не вживав, а тому не міг знати, що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння; результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять; крім того, він не є власником зазначеного у протоколі автомобіля, а тому і не міг передати право керування ним іншій особі. Також зазначив, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП безпідставно розглянув справу за його відсутності, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, так як не проживає за місцем реєстрації.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та апеляційна скарга підлягають до задоволення за таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову суд першої інстанції виніс 24 травня 2021 року за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Докази вручення або надсилання судом першої інстанції копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 у встановлений ч. 1 ст. 285 КУпАП строк (протягом трьох днів) в матеріалах справи відсутні.

Згідно супровідного листа суду першої інстанції копію постанови суду ОСОБА_1 направлено 07 червня 2021 року (а. с. 12); проте, докази вручення йому копії такої постанови в матеріалах справи відсутні.

Водночас в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 28 жовтня 2021 року про видачу йому копії постанови у цій справі, на якій зазначено про отримання ним такої копії 28 жовтня 2021 року (а. с. 25).

Апеляційну скаргу на постанову суду ОСОБА_1 подав до суду 04 листопада 2021 року, тобто протягом десяти днів з дня вручення йому копії постанови суду.

Такі обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, на виконання вимог зазначених статей 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із матеріалів справи вбачається, що 01 березня 2021 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161123, відповідно до якого ОСОБА_1 01 березня 2021 року о 01 год 10 хв в смт Томашполі по вул. І. Гаврилюка передав керування автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.г Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з пунктом 2.9.г Правил дорожнього руху України водіям забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив про доведеність матеріалами справи вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, оскільки в порушення вимог ст. 280 КУпАП суд не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

За диспозицією частини першої статті 130 КУпАП об`єктивною стороною правопорушення є, зокрема, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, обов`язковим є встановлення факту перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів.

Проте, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що ОСОБА_2 , якому згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161123 від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161123 від 01 березня 2021 року долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 462972 від 01 березня 2021 року, за змістом якого 01 березня 2021 року о 01 год 10 хв у смт Томашпіль по вул. І. Гаврилюка водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова та почервоніння обличчя; від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився у присутності свідків.

Проте, зазначена копія протоколу про адміністративне правопорушення не є належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_2 01 березня 2021 року під час керування транспортним засобом ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у протоколі зазначено про наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння, а протокол складено за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП є окремою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 01 березня 2021 року піч час керування ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного поліцейським, чи медичного висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння тощо), апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161123 від 01 березня 2021 року зазначено, що автомобіль ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 .

Доказів наявності у ОСОБА_1 відповідної правової підстави на володіння зазначеним транспортним засобом (на підставі договору оренди, підряду, іншого речового права, чи на підставі наявності у нього реєстраційного документу на транспортний засіб) матеріали справи не містять, отже є недоведеним, що ОСОБА_1 мав право розпоряджатись автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , і що саме ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 керування цим транспортним засобом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 01 березня 2021 року під час керування автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також доказів того, що ОСОБА_1 мав право розпоряджатися зазначеним транспортним засобом (володів ним на відповідній правовій підставі), враховуючи те, що власником цього транспортного засобу у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено ОСОБА_3 , не дають суду підстав для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в передачі ним керування автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній постанові про порушення ним пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що не відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 161123 від 01 березня 2021 року та тому правопорушенню, яке інкримінується ОСОБА_1 .

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, а висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Водночас є безпідставними та не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП в тому, що справу розглянуто у відсутності ОСОБА_1 , якого не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, так як він не проживає за місцем реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як свідчать матеріали справи судові повістки про виклик в судові засідання суд першої інстанції своєчасно надсилав ОСОБА_1 за адресою місця проживання (перебування), зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення: АДРЕСА_1 . Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлено судові повістки вручено ОСОБА_1 09 квітня 2021 року (рекомендоване відправлення № 070) та 21 квітня 2021 року (рекомендоване відправлення № 394) (а. с. 8, 9).

Доводи ОСОБА_1 про те, що повістки отримував не він, оскільки він не проживає за місцем реєстрації, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи не підтверджені жодними доказами.

На час складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомив поліцейському адресу місця проживання: АДРЕСА_1 .

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Томашпільському районному суді, про що зазначено у протоколі. Про зміну місця проживання ОСОБА_1 суду першої інстанції не повідомляв. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначив адресу проживання: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів вручення ОСОБА_1 судових повісток, відсутність його клопотань про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який безпідставно ухилявся від явки у призначені судові засідання, що свідчить про затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що в порушення ст. 280 КУпАП суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу зазначених правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська