Справа № 163/1585/21 Провадження №33/802/790/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч.1 ст.185-10, ч.1 ст.204-1 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ковальчука Василя Сергійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП невідомий, за ч.1 ст.18510, ч.1 ст.2041 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 24.09.2021 року ОСОБА_1 визнанно винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.18510, ч.1 ст.2041 КпАП України, і на підставі ч.2 ст.36 КпАП України накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 23 годині 45 хвилин 20 липня 2021 року на території Вишнівської сільської ради Ковельського району Волинської області в напрямку прикордонного знаку № 957 в порушення ст.ст.9, 12 Закону України "Про Державний кордон України" намагався незаконно перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску за допомогою гумового човна, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.2041 КпАП України.

Він же при тих же обставинах, перебуваючи на території Вишнівської сільської ради Ковельського району Волинської області в напрямку прикордонного знаку № 957 не виконав законних розпоряджень прикордонного наряду припинити протиправні дії, вдавшись до втечі, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.18510 КпАП України (а.с.30).

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Ковальчук В.С., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржувана постанова не відповідає встановленим законом критеріям законності та обґрунтованості. Вказує на те, що він не був у передбачений законом спосіб повідомлений про дату судового засідання 14.09.2021 року. Вважає, що судом було грубо порушено його право на захист та доступ до правосуддя. За відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. Крім того, він хотів клопотати перед судом про виклик та допит в судовому засіданні свідків, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. Просив скасувату постанову суду (а.с.35-36).

Також захисник Ковальчук В.С., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Вказує на те, що 24.09.2021 року він не був присутнім під час розгляду справи Любомльським районним судом Волинської області, оскільки про дату та час розгляду справи не був повідомлений. Копію оскаржуваної постанови отримав 19.10.2021 року безпосередньо ознайомившись з нею в суді першої інстанції. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду (а.с.40).

На адресу Волинського апеляційного суду 01.12.2021 року надішли доповнення до апеляційної скарги від захисника Ковальчука В.С. Вказує на те, що з об`єктивних причин ОСОБА_1 був позбавлений можливості доступу до правосуддя та права на справедливий суд, а для подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції йому довелося шукати нового захисника. Також звертає увагу на те, що суб`єктивна сторона незаконного перетинання державного кордону передбачає наявність прямого умислу, тобто виражається в навмисній формі вини, коли особа розуміє, що незаконно перетинає кордон та бажає вчинити такі дії, протиправні дії. А тому суд першої інстанції повинен був встановити, чи перетинав ОСОБА_1 державний кордон України у незаконний спосіб та чи вчинив він ці незаконні дії навмисно. ОСОБА_1 проживає в селі Піща Ковельського району, яке знаходиться в кількох кілометрах від державного кордону України, а тому часто перебуває в прилеглій до кордону території у особистих справах. Матеріалами справи не встановлено власника гумового човна та цигарок, які знаходились на відстані понад 1 кілометр від ОСОБА_1 , останньому нічого не було відомо ані про вищевказані предмети, ані про їх власника. Габаритні та вантажні характеристики виявлених предметів - гумового човна та цигарок - об`єктивно свідчать про те, що ОСОБА_1 в силу фізіологічних показників організму не міг самостійно пересувати, транспортувати та/або вчиняти будь-які інші дії щодо них. Просив скасувату постанову суду (а.с.50-51).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Ковальчук В.С., будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи (а.с.49), в зазначений час та дату не з`явилися. На адресу Волинського апеляційного суду 01.12.2021 року від захисника Ковальчука В.С. надійшло клопотання про відкладення судового засідання із розгляду справи у зв`язку з тим, що ним не отримано відповідь від «Укрпошта», будь яких інших поважних причин неявки не вказано. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Згідно ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з постанови Любомльського районного суду Волинської області справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглядалась без участі ОСОБА_1 та його захисника, а про вказану постанову він дізнався лише 19.10.2021 року.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст.294 КпАП України, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.245 КпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КпАП України.

Суд, відповідно до приписів ст.252 КпАП України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КпАП України - злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону, та адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КпАП України, - перетин державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КпАП України, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень.

Так, протоколами про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №239892 від 21.07.2021 року (а.с.1) та серії ЗхРУ №239891 від 21.07.2021 року (а.с.13) підтверджується, що 20 липня 2021 року о 23 годині 45 хвилин на території Вишнівської ОТГ Ковельського району Волинської області, в 1300 метрах від державного кордону, в смузі місцевості між державним кордоном та лінією інженерних прикордонних споруджень на напрямку прикордонного знаку № 957 прикордонним нарядом «Природний патруль» виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України з території України на територію Республіки Польща, поза пунктом пропуску з метою переміщення тютюнових виробів різних марок загальною кількістю 10000 п.ц. з використанням гумового човна, чим порушив ст.ст.9, 12 Закону України "Про Державний кордон України" від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.2041 КпАП України. Під час затримання ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охоронною державного кордону, а саме: не виконав вимогу щодо припинення правопорушення та вдавався до втечі, чим порушив вимоги п.12 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.185-10 КпАП України. Зі змісту протоколів убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що українською мовою володіє, послуги перекладача не потребує, зі змістом протоколів ознайомлений на зрозумілій йому мові, копії документів отримав.

Обставини, викладені у вищезазначених протоколах підтверджуються і протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 20.07.2021 (а.с.2), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 21.07.2021 року (а.с.3), письмовим поясненнями молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії - кулеметника відділення інспекторів прикордонної служби «Висоцьк» відділу прикордонної служби «Рівне» Буката В.В. (а.с.5), схемою виявлення та затримання порушника ОСОБА_1 (а.с.6), фото таблицею (а.с.7).

Так, як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень в присутності захисника, який був залучений (а.с.20).

Зазначені вище докази є належними та допустимими, зібрані вони відповідно до вимог КпАП України, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ч.1 ст.185-10, ч.1 ст.204-1 КпАП України адміністративних правопорушень - злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків пов`язаних з охороною державного кордону та перетин державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Водночас, апеляційним судом не встановлено й будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які би призвели до визнання ним вини та підписання протоколів про адміністративне правопорушення та інших документів, які містяться у матеріалах справи.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 державний кордон не перетинав, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 передбачених ч.1 ст.185-10 та ч.1 ст.204-1 КпАП України адміністративних правопорушень. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що з установлених прикордонниками обставин убачається, що «…на території Вишнівської ОТГ Ковельського району Волинської області, в 1300 метрах від державного кордону, в смузі місцевості між державним кордоном та лінією інженерних прикордонних споруджень на напрямку прикордонного знаку № 957 прикордонним нарядом «Природний патруль» виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України з території України на територію Республіки Польща, поза пунктом пропуску з метою переміщення тютюнових виробів різних марок загальною кількістю 10000 п.ц. з використанням гумового човна. Під час затримання ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охоронною державного кордону, а саме: не виконав вимогу щодо припинення правопорушення та вдавався до втечі…», що у свою чергу підпадає під ознаки діянь, передбачених ч.1 ст.204-1 та ч.1 ст.185-10 КпАП України.

Інші доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 винним себе не визнає і вважає, що оскаржувана постанова не відповідає встановленим законом критеріям законності та обґрунтованості, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами й повністю спростовуються наведеним вище.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинені ним правопорушення.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбачених ч.1 ст.185-10 та ч.1 ст.204-1 КпАП України адміністративних правопорушень, а адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч.1 ст.204-1 КпАП України, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана захисником апеляційна скарга - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази тощо; ст.294 КпАП України у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції апелянтом не надано, не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Ковальчуку Василю Сергійовичу, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.18510, ч.1 ст.2041 КпАП України.

Апеляційну скаргу захисника Ковальчука Василя Сергійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.18510, ч.1 ст.2041 КпАП України, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В. Гапончук