Справа 362/4633/21
Провадження 3/362/1961/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича Олега Васильовича розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за частиною 2статті 123 КУпАП та

встановив:

24 серпня 2021 року близько 18:45 годин в смт. Калинівка Фастівського району Київської області по вулиці Залізничній, 49-а, ОСОБА_1 керував автомобілем «Ваз-2107» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Залізничній, виїхав на залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофора, чим порушив вимоги пункту 20.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 123 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді вину не визнав, пояснив, що в момент включення сигналізації та забороненого червоного сигналу світлофора був вже на переїзду та завершував маневр.

Частина 1 статті 9 КУпАП передбачає, що адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 2 стаття 123 КУпАп передбачена відповідальність за порушення правил руху через залізничний переїзд, коли рух через переїзд заборонений.

Дослідивши матеріали, суд виходить з такого.

Відповідно до протоколу, ОСОБА_1 інкримінують вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 123 КУпАп, а саме за в`їзд на залізничний переїзд у випадках коли рух через переїзд заборонений.

Проте, до матеріалів справи не додано доказів того, що ОСОБА_1 в`їхав на залізничний переїзд, коли рух через переїзд було заборонено.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Відповідно до статті 251 КУпАп доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, згідно зі статтею 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, у рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію про те, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, суд констатує, що матеріал про адміністративне правопорушення не містить належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 123 КУпАП, за стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 9, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статтею 123 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Попович