Справа № 311/2346/21
Провадження № 3/311/1046/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.07.2021 року м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Пушкарьова С.П. розглянувши адміністративний матеріал (протокол №53 від 15.06.2021 року), який надійшов з Головного управління ДПС у Запорізькій області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, одруженої, працюючої головний бухгалтером Придніпровського міжрайонного управління водного господарства, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.163-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

15 червня 2021 року о 10-30 годині старшим державним ревізором-інспектором Василівського сектору податків і зборів з юридичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування юридичних осіб ГУ ЛИС У Запорізькій області Золотаренко Л.М. при проведенні перевірки Придніпровського міжрайонного управління водного господарства, яке розташоване за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне вул. Нижня, буд. 6, за податковою декларацією з екологічного податку (стаціонарні джерела забруднення) за 1 квартал 2021року № від 30.04.2021 по Василівській ТГ, Малобілозерській ТГ та Степногірській ТГ було виявлено порушення посадовою особою головним бухгалтером ОСОБА_1 - п.57.1 ст.57 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ, не подано до установи банку платіжного доручення по сплаті податкового збов`язання з екологічного податку (стаціонарні джерела забруднення), за 1 квартал 2021р., терміном сплати 20.05.2021 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явивлася, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надійшла заява, в якій ОСОБА_1 просить справу розглянути за її відсутності, та підтримує в повному обсязі подане 08.07.2021 року заперечення щодо складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Повно та всебічно вивчивши надані суду матеріали справи, дослідивши надані ним документи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченому ч.1 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі та підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення №53 від 15.06.2021 року, копією податкової декларації екологічного податку, розрахунком №1 від 29.04.2021 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, розрахунком № 2 від 29.04.2021 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, розрахунок № 3 від 29.04.2021 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, копією наказу № 260-к від 30.04.2021 р.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-2 КУпАП неподання або несвоєчасне подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна ,винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Водночас, суд враховує положення ст.23 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення у дусі точного і неухильного додержання Конституції України, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Отже, законодавець акцентує увагу на тому, що головна мета адміністративного стягнення - виховання порушника, тобто формування у нього звички законослухняної поведінки.

Відповідно до ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Принцип індивідуалізації відповідальності знаходить свій вираз, зокрема, і в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення та ін.

Згідно зі статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначне правопорушення це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

У пункті 18 рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2019 року у справі «Садоха проти України» Суд повторює, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, "інтерес суспільства" та "умови, передбачені законом". Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, "справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що вчинене ОСОБА_1 діяння лише формально містить ознаки, що характеризують певне правопорушення, яке не є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, що притаманні для цього виду правопорушення, і суб`єктивно, не спрямовано на умисне порушення норм права.

Також приймаючи до уваги характер та обставини вчинення правопорушення, особу правопорушника та її ставлення до скоєного, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_1 статтю 22 КпАП України, обмежившись усним зауваженням, враховуючи також те, що ОСОБА_1 має постійне місце поживання, стійкі соціальні зв`язки: заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також ті обставини, що тяжких наслідків під час вчинення правопорушення не настало, матеріальної шкоди будь-кому не заподіяно, будь-яких негативних наслідків для суспільства не завдано її діями, а тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Згідно з положеннями ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи. Тому провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.22, ч.1 ст.163-2 ,268,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП - закрити за малозначністю вчиненого правопорушення, на підставі ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова