ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/4143/20 Головуючий суддя І інстанції Горпинич О.В.
Апеляційне провадження № 33/818/331/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Клочкової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, що має вищу освіту, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та не має місця реєстрації в місті Харкові,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 12.07.2020 року о 07 годині по вул. Драгоманова у м. Харкові, керував транспортним засобом «Nissan Rogue» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, обличчя, тремтіння рук, нечітка мова, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків..

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки 12.07.2020 року він не керував транспортним засобом, так як за кермом автомобіля «Nissan Rogue» знаходилася його дружина ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ). Автомобіль був припаркований біля будинку по вул. Драгоманова у м. Харкові, без порушень ПДР, тоді як дружина пішла додому щоб взяти ключи від гаражу з метою паркування авто. Він залишився біля будинку по вул. Драгоманова у м. Харкові та подав звуковий сигнал на автомобілі, щоб його товариш вийшов на вулицю. Але хтось з мешканців будинку викликав поліцейських. Коли приїхали поліцейські він знаходився біля автомобілю, не керував транспортним засобом, автомобіль стояв з вимкненим двигуном біля мого будинку, не зважаючи на це працівники поліції склали відносно мене протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, що не відповідає дійсності і порушує, нормативні акти та процедуру складання такого матеріалу. Його дружина ОСОБА_2 має водійське посвідчення і в цей день була за кермом зазначеного автомобіля.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що свідків під час складання протоколу не було, в їх присутності пройти огляд на стан сп`яніння йому не пропонувалося і не пропонувалося взагалі, що підтверджується відомостями відеозапису, який міститься на СД-дисках та долучені до матеріалів справи.

Апелянт також зазначає, що судом безпідставно не взяті до уваги показання його дружини ОСОБА_2 та письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , а письмові пояснення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не відповідають дійсності і суперечить іншим доказам по справі, які були досліджені судом першої інстанції, а саме відеозапису нагрудних камер, які відповідно до вимог ст. 251 КУпАП вважаються доказом по справі.

В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, але йому направлялася судова повістка про місце, дату та час апеляційного розгляду, яка повернулася до суду апеляційної інстанції з позначкою, що адресат відсутній за вказаною адресою (арк.58, 61-63).

Під час апеляційного розгляду захисник Клочкова А.О. повідомила, що на даний час ОСОБА_2 знаходиться поза межам території України та просила провадити судовий розгляд за відсутності її підзахисного, з яким узгоджена процесуальна позиція.

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_2 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.09.2020 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_2 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Крім того, судом апеляційної інстанції здійснювалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та інспектора Агабекова А.Д. (а.с. 55-57, 59, 60, 64-66), але останні в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим, з урахуванням думки захисника Клочкової А.О. та доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи, суд вирішив провадити апеляційний розгляд без їх участі та без участі апелянта, який без поважних причин не прибув в судове засідання та будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду не подавав.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Клочкової А.О., яка підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в своїй скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків.

З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 286222 від 12.07.2020 року (а.с.1); письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.7, 8, 9); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 12.07.2020 року (а.с.4); відеозаписі події (а.с.11); рапорті інспектора ПП роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області Агабекова А.Д. (а.с.5).

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 286222 від 12.07.2020 року (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 12.07.2020 року о 07 годині по вул. Драгоманова у м. Харкові керував транспортним засобом «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, обличчя, тремтіння рук, нечітка мова, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків.

Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд на місці або у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис, в графі «Пояснення особи, яка притягається відповідальності, по суті порушення» зазначив, що не керував транспортним засобом.

Належить врахувати, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду адміністративної юрисдикції із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, з метою ініціювання службової перевірки , хоча мали для цього достатньо часу.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Посилання захисника на те, що дії представників поліції не оскаржувалися, оскільки минув десятиденний строк на оскарження таких дій, на думку суду, є необґрунтованим та безпідставним, так як стороною захисту не надано відомостей чи відповіді з керівництва про відмову їм у поновленні строку на оскарження дій представників правоохоронного органу.

Разом з цим, вказані в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 286222 від 12.07.2020 року.

Зокрема, свідок ОСОБА_7 в своїх поясненнях зазначила, що 12.07.2020 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Драгоманова, 6 у двір будинку приїхав водій на автомобілі «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови та почав подавати звуковий сигнал у дворі будинку тривалий час, після чого на місце події приїхав екіпаж патрульної поліції. Також водій на місці зупинки транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в її присутності, а також від підпису у протоколі (а.с.8).

В своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_5 вказав, що 12.07.2020 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Драгоманова, 6 в двір будинку приїхав водій на автомобілі «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови та почав подавати звуковий сигнал у дворі будинку тривалий час, після чого на місце події приїхав екіпаж патрульної поліції. (а.с.9).

Свідок ОСОБА_6 зазначила в своїх письмових поясненнях, що 12.07.2020 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин вона знаходилась вдома за адресою: АДРЕСА_2 , вікна у квартирі виходили у подвір`я. У цей час вона почула, що у дворі невідомий автомобіль тривалий час подавав звуковий сигнал та заважав відпочивати. Виглянувши у вікно, вона помітила сірий автомобіль. Водій її присутності відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння та від підпису у протоколі (арк.7).

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що на відеозапису, наданого представниками органу поліції, не вбачається , що йому не пропонував інспектор пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», на думку суду, не спростовують відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 286222 від 12.07.2020 року та в письмових пояснення вищезазначених свідків.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не можуть бути доказами у справі, так як вказаних свідків не було допитано в судовому засіданні та не попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, з огляду на те, що вказані свідки в своїх письмових поясненнях підтвердили, що вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при оформленні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . У їх присутності вказаний водій категорично відмовився у встановленом законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що засвідчили особистими підписами.

Апелянтом також не надано доказів про те, що вищезазначені свідки мають особисту зацікавленість щодо розгляду цієї справи чи мають намір обмовити ОСОБА_1 . Будь-яких клопотань під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення захисником Клочкової А.О. не заявлялось.

З наявного в матеріалах провадження відеозапису вбачається, що свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 надавали пояснення та підтвердили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про об`єктивність їх письмових пояснень (а.с.8, 9, 11).

Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень. Свідок ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду, але в судове засідання не з`явився (а.с. 59). Судова повістка, направлена на адресу свідка ОСОБА_6 , повернулася до апеляційного суд у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.64-66). Інших відомостей про місце мешкання свідка, окрім тих, що зазначені нею в своїх письмових пояснення (а.с.7), матеріали справи не містять. Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості здійснити інші заходи щодо виклику цих свідків, а тому, відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.

Крім того, матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 12.07.2020 року, з якого вбачається, що поліцейським Тонконог С.С. встановлено особу водія - ОСОБА_1 , ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, у зв`язку з чим водія направлено на огляд у заклад охорони здоров`я, але останній відмовився від огляду (арк.4).

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а тому відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як за кермом перебувала його дружина ОСОБА_2 , перевірялися судом першої інстанції та, на думку апеляційного суду, їм надана належна та обґрунтована оцінка в оскаржуваному судовому рішенні.

Так, під час судового розгляду в суді першої інстанції допитувалася дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка пояснила, що 07 години 12.07.2020 року вона разом із чоловіком поверталися на своєму автомобілі «Nissan Rogue» державний номерний знак НОМЕР_1 від друзів, при цьому керувала транспортним засобом саме вона, чоловік не керував ним, оскільки, в ту ніч він вживав спиртні напої. Приїхавши додому, вона виявила відсутність ключів від гаражу, які залишила вдома та вирішили піти до дому взяти ключі, чоловік залишився біля автомобілю. Прийшовши до дому вона переодягнулася, після чого їй зателефонував чоловік, та вона виявила на телефоні безліч пропущених телефонних дзвінків, повернувшись на вулицю вона побачила поліцейських та багато чоловіків. При цьому, поліцейські пояснили, що її чоловік керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Такі показання свідка ОСОБА_2 не спростовують відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 286222 від 12.07.2020 року (акр.1), письмових пояснень свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (арк.7, 8, 9); відеозапису з нагрудних камер поліцейських (арк. 11); бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.07.2020 року (арк. 4) ; рапорту інспектора ПП роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області Агабекова А.Д. (арк. 5).

Крім того, свідок ОСОБА_2 в своїх поясненнях зазначила, що приїхавши додому, вона залишила свій транспортний засіб відчиненим, а її чоловік - ОСОБА_1 був в автомобілі. Тобто, цей свідок об`єктивно не могла особисто бачити та сприймати події, які відбувалися в той час, як вона була вдома.

Стороною захисту також надані суду першої інстанції письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , в яких остання зазначила, що 12.07.2020 року приблизно о 06 годині, до магазину, в якому вона працювала, зайшла ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Після того, як вона придбала продукти харчування, вони разом вийшли з магазину. Свідок палила, а ОСОБА_2 , попрямувала до свого автомобіля, сіла за кермо та поїхала. Поряд з нею на пасажирському сидінні сидів її чоловік - ОСОБА_1 (а.с.30).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що письмові пояснення ОСОБА_4 не спростовують відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 286222 від 12.07.2020 року, оскільки згідно даних цих письмових пояснень вбачається, що 12.07.2020 року, приблизно о 06 годині, свідок бачила як ОСОБА_2 сіла за кермо свого автомобіля, але згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 12.07.2020 року о 07 год. 00 хв. (а.с.1). Крім того, з відомостей письмових пояснень ОСОБА_4 не вбачається адреси, за якою саме розташований магазин, в якому вона працює (а.с.30).

Згідно відомостей рапорту інспектора ПП роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області Агабекова А.Д., 12.07.2020 року, приблизно о 07 год. 30 хв. екіпажом 5001 було отримано виклик «порушення ДПР» за адресою: м. Харків, вул. Драгоманова, 6, що за вказаною адресою чоловік, як пізніше з`ясувалося ОСОБА_1 , керуючи автомобілем засобом «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , став у дворі і постійно подає звукові сигнали, чим розбудив всіх мешканців. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено водія та велику кількість мешканців прилеглих будинків, які вказали саме на ОСОБА_1 , що саме він був за кермом, під час бесіди з водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння на вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків, також в подальшому водій поводився підозріло, а саме постійно намагався піти з місця адміністративного правопорушення (а.с. 5).

Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами апелянта та його захисника Клочкової А.О., надані нею під час апеляційного розгляду, оскільки вони є суб`єктивними та необґрунтованими, а тому суд вважає, що в такий спосіб ОСОБА_1 намагається уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але останній відмовився від проходження такого огляду.

З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, з урахуванням відсутності відомостей про оскарження ОСОБА_1 та його захисника дій представників поліції в порядку передбаченому чинним законодавством, а саме в порядку, визначеному КАС України, чи шляхом подачі відповідної скарги на такі дії до їх керівництва, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 286222 від 12.07.2020 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України (а.с.2), а тому повинен знати наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи відомості, що є наявними в цьому провадженні про послідовність дій, стосовно події, що зафіксована у протоколі вбачається, що ОСОБА_1 12.07.2020 року о 07 годині по вул. Драгоманова у м. Харкові, керував транспортним засобом «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, обличчя, тремтіння рук, нечітка мова, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під діюспеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з різних джерел, але узгоджуються між собою, та надав ним належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков