КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/5019/2021 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатченко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Носової Марини Юріївни, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду міста Києвавід 24 вересня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 207905 від 23 липня 2021 року гр. ОСОБА_1 23 липня 2021 року о 02 год. 35 хв. у м. Києві по вул. Лифаря, 2-А, керував автомобілем «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця, 20, у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Деснянськогорайонного суду м. Києва від 24 вересня2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн в дохід держави.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Носова М.Ю. подала апеляційну скаргу, яку мотивувала тим, що при ухваленні постанови судом було порушено ряд норм матеріального та процесуального права, вважає постанову незаконною, просила поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати оскаржувану постанову, провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає що було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки спочатку має проводитись огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а вже потім, або у разі відмови або у разі незгоди з результатами огляду, має проводитись огляд у закладі охорони здоров`я.

Також захисник зазначає про розбіжності в часі вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі щодо часу керування ОСОБА_1 транспортним засобом, часом відсторонення його від керування, часом проходження медичного огляду та часом складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також щодо дати складання протоколу про адміністративне правопорушення та дати заповнення висновку щодо результатів медичного огляду.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 207905 вказано, що водій ОСОБА_1 23 липня 2021 року о 02:35 годині керував автомобілем марки «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 . В той же час на відеозаписі зафіксовано, що починаючи з 02:10 години 23 липня 2021 року вказаний транспортний засіб стояв на місці зупинки працівниками поліції. Тобто о 02:35 годині він не керував автомобілем, оскільки був відсторонений працівниками поліції.

У висновку медичного огляду дата і час огляду вказано 23.07.2021 03:50. На відеозаписі видно, що 23.07.2021 о 04:00 лікар запропонував ОСОБА_1 підписати згоду на проходження огляду на стан сп`яніння. Час складання протоколу зазначено в протоколі 04:00, при цьому в цей час лікар запропонував ОСОБА_1 підписати згоду на проходження огляду на стан сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 207905 відносно ОСОБА_1 складено 23 липня 2021 року, де зазначено діагноз «алкогольне сп`яніння», а висновок про стан сп`яніння лікар склав 27 липня 2021 року. Окрім того, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи обставини не знаходять свого підтвердження, оскільки не містять будь-яких належних доказів правопорушення.

Щодо строків на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року, то апелянт зазначає, що 1 жовтня 2021 року через канцелярію суду було подано апеляційну скаргу на вказану постанову, яка надійшла до Київського апеляційного суду 5 жовтня 2021 року. 7 жовтня 2021 року суддею Київського апеляційного суду Семенюк Т.А. було ухвалено постанову про повернення апеляційної скарги, з тих мотивів, що що у додатку до апеляційної скарги не було додано засвідчений підписами сторін витяг з договору про надання правової допомоги. Дана постанова була оприлюднена в ЄДРСР 11 жовтня 2021 року. Подавши повторно дану апеляційну скаргу 13 жовтня 2021 року, апелянт вважає, що строк на подання апеляційної скарги на постанову від 24 вересня 2021 року пропущено з поважних причин та є обґрунтовані підстави для його поновлення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Носової М.Ю., які підтримали апеляційну скаргу і обставини викладені в ній, просили її задовольнити, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, підстави для її скасування - відсутні, а апеляційна скарга такою, що підлягає до задоволення частково, а саме: лише в частині поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на наступне.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, викладені в апеляційній скарзі матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають до з`ясування питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з нормами КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалив постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими, що підтверджується дослідженими доказами та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Висновки судді місцевого суду про винність ОСОБА_1 у керуванні автомобілем «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніннястверджуються зібраними у справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 207905 від 23 липня 2021 року, в якому указані час, місце та обставини вчинення адміністративного правопорушення,обставини події, а саме вказано, що ОСОБА_1 23 липня 2021 року о 02 год. 35 хв. у м. Києві по вул. Лифаря, 2-А, керував автомобілем «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця, 20, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції медичного закладу КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» в м. Києві по вул. Запорожця, 20, за результатом огляду якого 23 липня 2021 року о 03:50 годині, у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння (1,71 %)(а.с. 4);

- відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 (а.с. 5).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала.

Доводи апеляційної скарги щодо суперечності хронології по часуоформлених у ході фіксації правопорушення доказів, зокрема те, що в протоколі про адміністративне правопорушення часом вчинення адміністративного правопорушення було зазначено 23 липня 2021 року 02:35 година, сам протокол був складений о 04:00 годині, на відеозаписі зафіксовано, що з 02:10 години 23.07.2021 автомобіль марки «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_1 стояв на місці зупинки працівниками поліції,те що огляд в медустанові проводився о 03:50 годині, на відеозаписі видно, що 23.07.2021 о 04:00 лікар запропонував ОСОБА_1 підписати згоду на проходження огляду на стан сп`яніння не може впливати на правильність висновків судді щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. На підтвердження цього висновку суд зважає на те, що досліджений у ході розгляду відеозапис з місця події, на якому зафіксована обстановка на місці події та хронологія фіксації адміністративного правопорушення у цілому відповідає події, зафіксованій у протоколі про адміністративне правопорушення, про що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції надав оцінку. У цілому, хронологія оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення є послідовною, логічною та відповідає логіці фіксації правопорушення, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Носова М.Ю. та сам ОСОБА_1 пояснили, що останній керував транспортним засобом без посвідчення водія, тому до нього не може бути застосоване стягнення у вигляді позбавлення прав водія, оскільки в нього посвідчення водія відсутнє. ОСОБА_1 вказав, що він отримував його орієнтовно в 1992-1994 роках, однак де воно зараз не пояснив.

Адвокат Носова М.Ю. надала лист Головного сервісного центру МВС від 25 жовтня 2021 року № 31/1538аз, де вказано щодо інформації, яка міститься в ЄДР МВС станом на 23.10.2021 посвідчення водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не видавалося, та серед позбавлених права керування транспортними засобами він не значиться.

Даній обставині суд першої інстанції також надав належну оцінку та при розгляді справи не прийняв до уваги твердження захисника Носової М.Ю. про неможливість накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення керування транспортними засобами з підстав відсутності у нього посвідчення водія (вилучене у зв`язку з накладенням адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в 2019-2020 роках), оскільки в матеріалах справи відсутні такі дані та суду не надано підтверджень, що ОСОБА_1 раніше піддавався адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами та, відбувши таке стягнення, не отримав посвідчення водія повторно у встановленому законом порядку.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку, суд апеляційної інстанції вважає, щовисновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, підстави повторно давати аналіз даним доказам відсутні,суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на законних підставах наклав на нього стягнення відповідно до санкції статті, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Деснянського районного суду м. Києвавід 24 вересня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись положеннями статті 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновитиадвокату Носовій Марині Юріївні строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києвавід 24 вересня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу адвоката Носової Марини Юріївни на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києвавід 24 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Н.В.Ігнатченко