Справа № 346/2689/21
Провадження № 33/4808/616/21
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді Коломийського міськрайонного суду від 11 серпня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,-

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

З постанови судді вбачається, що 07.06.2021 року о 17 год. 15 хв. в с. Верхній Вербіж, по вул. Українська, Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «PEUGEOT 508», номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, нечітка вимова. Від проходження огляду на факт вживання алкоголю за допомогою приладу «Драгер» та в лікувальному закладі КНП «Коломийська ЦРЛ» відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_1 , покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Просить оскаржувану постанову судді щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 15 год. 00 хв. 05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Романенчук А.В. не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. Від захисника Романенчука А.В. 05.10.2021 року надійшло до початку судового розгляду клопотання, в якому просить перенести розгляд справи, призначений на 15 год. 00 хв. 05.10.2021 року, мотивуючи тим, що у зв`язку із хворобою, він, як представник апелянта не має можливості бути присутнім в даному судовому засіданні, а оригінал довідки про підтвердження хвороби зобов`язується надати в наступному судовому засіданні.

В судове засідання апеляційного суду відкладене на 09 год. 30 хв. 11.10.2021 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Романенчук А.В. повторно не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. Від захисника Романенчука А.В. 11.10.2021 року знову надійшло до початку судового розгляду клопотання, в якому просить перенести розгляд справи, призначений на 09 год. 30 хв. 11.10.2021 року, мотивуючи тим, що у зв`язку із необхідністю взяти участь у невідкладних слідчих діях, які проводяться цього дня в м. Коломия, він, як представник апелянта не має можливості бути присутнім в даному судовому засіданні.

В судове засідання 05.11.2021 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Романенчук А.В. знову не з`явились, хоча про дату та час розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать зокрема складена телефонограма в матеріалах справи про повідомлення захисника Романенчука А.В., а також повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого видно, що повістку про виклик до суду ОСОБА_1 отримав 16.10.2021 року, про що власноручно розписався. Клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило. Разом з тим, підтверджуючих документів, які зобов`язувався надати захисник про його хворобу до суду апеляційної інстанції так і не надходили.

За таких обставин апеляційний суд вважає розгляд вказаної справи проводити за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката Романенчука А.В.

Переглянувши відеозаписи з нагрудних камер інспекторів поліції, перевіривши матеріали справи та доводи АС, вважаю, що АС слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді і прийнятті рішення, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_1 посилається на те, що суддя першої інстанції розглянув справу без його участі а також без участі його захисника адвоката Романенчука А.В., чим порушив грубо його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , позаяк останній в належний спосіб повідомлявся судом про час та місце розгляду справи і не з`явився до суду без поважних причин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Із матеріалів справи вбачається, що суддею першої інстанції вживалися всі можливі заходи для виклику ОСОБА_1 в судові засідання, в тому числі і на останнє, яке було призначено на 11 серпня 2021 року, про що судом також направлялась судова повістка про виклик його до суду.

Також, з наявних матеріалів провадження видно, що в судові засідання місцевого суду 01.07., 21.07.2021 року та 11.08.2021 року ОСОБА_1 не з`являвся, а 01.07.2021 року електронною поштою подав до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, однак, підтверджуючих документів не наддав. 20.07.2021 року його представник, адвокат Романенчук А.В. подав через канцелярію Коломийського міськрайонного суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи, з якими 10.08.2021 року ознайомився. 10.08.2021 року ОСОБА_3 подав через канцелярію суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою.

Крім того, суд апеляційнгої інстанції погоджується з твердженням викладених в постанові судді, що ОСОБА_1 достеменно знав про те, що в провадженні Коломийського міськрайонного суду перебувають на розгляді матеріали справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, враховуючи його процесуальну поведінку протягом розгляду справи, наявність адвоката, який представляє інтереси ОСОБА_1 , суддя прийшов до обгрунтованого переконання, що ОСОБА_1 чи адвокат Романенчук В.М. мали об`єктивну реальну можливість прийняти участь у судовому засіданні суду першої інстанції та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді, однак, цим правом не скористалися, тому суддя вважав за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності чи його представника.

Разом з тим, слід зазначити, що захисник Романенчук А.В., подаючи до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 11.08.2021 року, у вказаному клопотанні вказав, що оригінал довідки про підтвердження хвороби зобов`язується надати в наступному судовому засіданні, однак станом на час апеляційного розгляду захисником не долучено до матеріалів провадження вказаної довідки, яка б об`єктивно підтверджувала доводи, викладені в АС про його хворобу.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тим більше, ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 цього Кодексу без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При вирішенні вищевказаного питання, апеляційний суд приймає до уваги, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник (заінтересована особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Покликання ОСОБА_1 в АС про його невинуватість у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення, є необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно приписів ст.ст. 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

При складенні протоколу водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (а.с.1).

Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явним ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження такого огляду, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 у АС своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №244266 від 07.06.2021 року, з якого вбачається, що він, 07.06.2021 року о 17 год. 15 хв. в с. Верхній Вербіж, по вул. Українська, Коломийського району Івано-Франківської області, керував автомобілем марки «PEUGEOT 508», номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, нечітка вимова. Від проходження огляду на факт вживання алкоголю за допомогою приладу «Драгер» та в лікувальному закладі КНП «Коломийська ЦРЛ» відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.2); оформленим направленням на огляд ОСОБА_1 в медичний заклад з метою виявлення у нього стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 07.06.2021 року, у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився (а.с.3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4-5); переглянутими в судовому засіданні в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що на вимогу поліцейських в присутності свідків, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці, так і в медичному закладі.

Згідно пояснень, допитаного в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_4 , вбачається, що 07.06.2021 року, він рухався автомобілем разом з дружиною та дітьми по вул. Українській в с. Верхній Вербіж Коломийського району, де зауважив, що автомобіль марки «PEUGEOT 508», який рухався в протилежному напрямку, намагався перед ним здійснити маневр повороту, чим створив перешкоду ОСОБА_4 . Враховуючи, що швидкість була приблизно 60 км/год. ледь вдалося уникнути ДТП. Підійшовши до автомобіля марки «PEUGEOT 508» дружина свідка - ОСОБА_5 , попросила водія опустити вікно та вийти з автомобіля. Коли останній вийшов, було видно, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Після цього, ОСОБА_4 викликав працівників поліції, які прибувши на місце події, запропонували водію, ОСОБА_1 , пройти освідчення на факт вживання алкоголю, від чого останній відмовився. На пропозицію поїхати в лікарню ОСОБА_1 також відмовився.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 повідомила, що 07.06.2021 року після обіду їхала разом з чоловіком, ОСОБА_4 в м. Коломию. Рухаючись в с. Верхній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області, автомобіль марки «PEUGEOT 508» різко виїхав на зустрічну смугу та підрізав їх. Вийшовши разом зі ОСОБА_4 зі свого автомобіля та підійшовши до автомобіля марки «PEUGEOT 508» помітили, що водій останнього знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, після чого вони викликали поліцію. Пізніше, коли працівники поліції приїхали, вони запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці події, на що останній відмовився. Від пропозиції проїхати в медичний заклад для проходження медичного освідчення ОСОБА_1 також відмовився.

Дані показання свідків апеляційний суд визнає достовірними, позаяк вони об`єктивно збігаються з іншими доказами по справі.

Сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 немає, письмові пояснення отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами, засвідчені їх власноручними підписами. При цьому відсутні відомості про те, що з певних причин вони надавали працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі ними засвідчено під примусом.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Суддя суду першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, поліцейськими було дотримано вимог ст. 266 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 дійсно наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а твердження апелянта про його невинуватість, є безпідставними, так як спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції та показаннями свідків, а тому суддя суду першої інстанції прийшов до правильного висновку про його винуватість поза всяким розумним сумнівом.

Інші доводи, викладені в поданій АС, не є істотними прушеннями вимог КУпАП та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови судді.

Наведеними доказами, у їх сукупності, спростовуються доводи АС про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, як вбачається із резолютивної частини постанови суддя першої інстанції наклав на ОСОБА_1 окрім штрафу, в розмірі 17000 гривень, ще позбавлення його права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Як вбачається з листа Територіального сервісного центру, який наданий на вимогу Коломийського міськрайонного суду, що громадянину ОСОБА_1 не видавалось посвідчення водія (а.с.23).

Відповідно до п. 1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія.

За таких обставин ОСОБА_1 неможливо визнати водієм, в контексті ПДР та Закону України «Про дорожній рух», оскільки в нього відсутнє посвідчення водія на керування транспортним засобом.

Згідно положень п.3 ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

За таких обставин, АС ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2021 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з резолютивної частини вказаної постанови посилання на позбавлення права керування ОСОБА_1 транспортними засобами на строк один рік.

В решті постанову судді Коломийського міськрайонного суду від 11 серпня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк