Справа № 174/564/21
п/с № 3/174/165/2021
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2021 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з відділу з питань додержання законодавства про працю у Кам`янському регіоні управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася с. Білки Ільїнецького району Вінницької області, громадянки України, приватний підприємець, проживає АДРЕСА_1 ,-

якій, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені її права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №ДН-8689/1408/АВ/П/ПТ від 03.08.2021 р., складеного головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю у Кам`янському регіоні управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Лапенко О.О., у період з 29 липня по 03 серпня 2021 року під час проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування щодо додержання законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин встановлено, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем та особою, відповідальною за додержання законодавства про працю, допустила порушення вимог ч.1 ст. 21, ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, Постанови №413, а саме29.07.2021 р. за місцем провадження господарської діяльності - АДРЕСА_2 , кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 " перебували та здійснювали роботу по приготуванню страв для відвідувачів кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » два працівника - ОСОБА_2 (кухар) та ОСОБА_3 (кухар), тобто виконували трудові функції, яких ФОП ОСОБА_4 було фактично допущено до роботи без повідомлення про прийняття працівника на роботу до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 року №413 та без належного оформлення та укладення трудового договору.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст.41 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснила, що здійснює підприємницьку діяльність, зокрема у кафе «Брігантіна», що розташовано у м.Вільногірськ. На протязі останнього часу, у зв`язку з пандемією коронавірусної хвороби та введенням карантину, обсяг послуг значно зменшився. У вказаному кафе постійно працює 8 працівників, а у разі потреби, при необхідності обслуговування заходів із значною кількістю осіб, вона залучає на підставі цивільно-правових угод додаткових працівників для виконання разових робіт. 29.07.2021 р. таким чином залучила для допомоги основним працівникам в обслуговуванні замовлення із значною кількістю відвідувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ці особи не працювали у кафе постійно.

Вислухавши ОСОБА_5 , дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р.).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Разом з тим, загальні правові, економічні та соціальні засади здійснення підприємницької діяльності (підприємництва) громадянами та юридичними особами на території України, встановлено Законом України «Про підприємництво».

Відповідно до ст.9 вказаного Закону , для здійснення підприємницької діяльності підприємець має право укладати з громадянами договори про використання їх праці. При укладанні трудового договору в тому числі у випадках, передбачених законами України, - контракту, підприємець зобов`язаний забезпечити умови та охорону праці, її оплату не нижче встановленого в республіці мінімального рівня, а також інші соціальні гарантії, включаючи соціальне й медичне страхування та соціальне забезпечення відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, виходячи з аналізу вказаних норм, відносини між працівником та роботодавцем можуть регулюватися як на підставі норм КЗпП України, так і ЦК України, тобто шляхом укладення цивільно-правих угод, зокрема для виконання певної (разової) роботи, яка не потребує постійної трудової участі особи у діяльності підприємства, установи чи організації, і ці питання підлягають вирішенню безпосередньо працівником та роботодавцем, який, як суб`єкт підприємницької діяльності, відповідно до ст.5 Закону України «Про підприємництво», має право на вільний найм працівників, що є однією із засад вказаної діяльності.

ОСОБА_1 заперечує факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали у кафе на постійній основі, а будь-яких допустимих доказів на спростування цих тверджень матеріали справи не містять.

Так, згідно з наданими матеріалами, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від надання пояснень відмовилися відповідно до ст.63 Конституції України, тому обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджуються лише актом перевірки, який складено тією ж посадовою особою, що і протокол, і які за змістом є тотожними, а будь-які інші допустимі докази на підтвердження вказаних обставин, у матеріалах справи відсутні.

При таких обставинах, усі виниклі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, суд, на підставі ст.62 Конституції України, тлумачить на її користь.

Таким чином, оскільки достатніх, допустимих та безсумнівних доказів на підтвердження винної поведінки ОСОБА_1 не надано, її вина, яка є обов`язковим елементом суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, то склад вказаного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись п.1 ст.247, ст. ст..7,9, 41,251, 255, 256, 280, 283 -285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А. Борцова