Справа 303/4409/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Гейруш В.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

- за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Інспектором взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Данило І.І. складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 про те, що останній о 21 год. 35 хв. 19.05.2021 по вул. І.Парканія в м. Мукачево керував автомобілем марки «Mercedes-Benz Е220» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 19.05.2021 не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Разом з дружиною вийшов із магазину «Кошик» і направився разом з нею до свого автомобіля, який був припаркований на узбіччі по вул. І. Парканія неподалік магазину «Кошик». Біля своєї машини побачив автомобіль патрульної поліції, відразу до нього підійшла поліцейська, яка спитала його чи це його автомобіль і відразу звинуватила його, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, на що він пояснив, що не керував транспортним засобом, що автомобіль стоїть припаркований, але працівниками поліції його пояснення були проігноровані. Зазначив, що на відеозаписі чітко видно, що його автомобіль стоїть припаркований на узбіччі з вимкнутим двигуном, що підтверджує його слова про те, що він не керував автомобілем. Працівник поліції не пропонувала йому проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу. Відмовлявся від проходження на стан сп`яніння в лікарні, а не на місці зупинки транспортного засобу. Просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

Заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши адміністративні матеріали, суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дослідивши доданий до адміністративних матеріалів відеозапис вчиненого правопорушення, судом встановлено, що такий не містить фіксування моменту зупинки працівниками поліції транспортного засобу та керування таким ОСОБА_1 ; доказів відсторонення працівниками поліції ОСОБА_1 від керування таким засобом в матеріалах відсутні.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатніх підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а й та обставина, що він у такому стані керував транспортним засобом. Тобто, перебування в стані алкогольного сп`яніння повинно бути в нерозривному зв`язку з керуванням цією особою транспортним засобом в такому стані.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння без встановлення та доведення керування даною особою при цьому транспортним засобом, навіть за умови визнання особою факту вживання алкогольних напоїв не може свідчити про наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі "Карелін проти Російської Федерації", суд приходить до висновку про те, що протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять та під час розгляду в судовому засіданні не було беззаперечно встановлено та підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у зв`язку з чим відсутні докази на спростування доводів, які викладені останнім в письмових поясненнях, про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи, з метою перевірки пояснив правопорушника, судом викликалися інспектор взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Данило І.І., який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та поліцейська роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП капрал поліції Височанська А.-Є.І., яка склала рапорт та заповнювала бланки з поясненнями свідків, однак останні не з`явилися в судове засідання, що розцінюється як небажання підтвердити викладені ними обставини в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Приймаючи до уваги наведене та відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження того, що транспортний засіб «Mercedes-Benz Е220» д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції під керуванням ОСОБА_1 , який керував ним з ознаками алкогольного сп`яніння, а відтак суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена у поза розумний сумнів.

З урахуванням викладеного, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 266, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду В.Б.Гейруш