ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/658/21 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Пацули В.О.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Пацули В.О. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 29 липня 2021 року о 09 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. Львівська, 10 керував транспортним засобом «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки огляд на стан алкогольного спітніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510» №ARMF 0286 (повірка дійсна до 27 серпня 2021 року), результат огляду 1,66 ‰. Однак, водій з результатом був не згідний. Водія було запрошено в найближчий медичний заклад КНП «ТОМЦ СНЗ» ТОР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте в медичному закладі водій від проходження огляду відмовився в категоричній формі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі особа, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Пацула В.О. не погоджуються з постановою суду і вважають її незаконною та необґрунтованою.

Вважають, що суд першої інстанції, який визнав ОСОБА_1 винним у порушенні п.2.9 ПДР України, не був стосовно нього справедливим, оскільки не звернув увагу на порушення його прав під час притягнення до відповідальності, а саме грубе поводження, застосування без необхідності та попередження фізичної сили, погрози застосування спецзасобів.

Звертають увагу, що ОСОБА_1 не надали можливості скористатися правовою допомогою, що є його порушенням права на захист.

Також зазначають, що ОСОБА_1 не було роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння; порушено процедуру такого огляду; взято до уваги результати огляду, з якими він не погоджувався та неправильно вказано пункт ПДР (п.2.9 замість п.2.5), який, як вважає поліція, порушив ОСОБА_1 ; порушено право на особисту свободу, у зв`язку з його конвоюванням та погрозою застосувати фізичну силу та спецзасоби.

Вважають недопустимими доказами документи, що стосуються відповідності засобу вимірювальної техніки вимогам стандартизації.

Стверджують, що водій ОСОБА_1 був протиправно притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а не за відмову від проходження такого огляду, в той час, коли такий факт не було встановлено за належною процедурою.

Просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Пацулу В.О., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів просять скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 201386 29 липня 2021 року о 09 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. Львівська, 10 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510» №ARMF 0286 (повірка дійсна до 27 серпня 2021 року), результат огляду 1,66 ‰. Оскільки водій не погоджувався з результатом огляд і виявив бажання пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, його було доставлено в найближчий медичний заклад КНП «ТОМЦ СНЗ» ТОР для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте в медичному закладі водій від проходження огляду відмовився в категоричній формі.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Зокрема, результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події за приладом «Drager Alcotest 7510», який показав позитивний результат 1, 66 %, що стверджується роздруківкою технічного приладу газоаналізатора.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був предметом дослідження суду першої інстанції і відповідно до якого у ОСОБА_1 поліцейськими зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння та проведено огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», з результатом якого (1, 66%) ОСОБА_1 не погодився.

Доводи апелянтів про невідповідність як доказів сертифікату відповідності та сертифікату повірки засобу вимірювальної техніки, яким здійснювалась перевірка ОСОБА_1 на стан сп`яніння, є непереконливими.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/5322 чинне до 27.08.2021 року, яке сумніві у його достовірності не викликає.

Окрім того, згідно п.5 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВСУ, МОЗУ від 09 листопада 2015 року №1452/73 перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Проте, як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису відеокамери поліцейського , такої вимоги ОСОБА_1 не заявляв.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився працівним поліції у зв`язку з тим, що ні міці дорожньо-транспортної пригоди, за участі транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 , у нього було встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, названі йому працівником поліції.

Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції, підтверджується, що працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510» № ARLM 0286 (повірка дійсна до 27.08.2021 року), на що ОСОБА_1 погодився.

За результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 7510» № ARLM 0286 виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 1, 66 %.

Даний факт підтверджується роздруківкою з технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», якою зафіксовано, що при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 29 липня 2021 року в 11 год. 33 хв. 48 сек. зафіксовнао позитивний результат аналізу 1, 66 %.

Також, матеріалами відеофіксації засвідчено, що, не погодившись з результатом проведеного огляду, ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак в медичному закладі від проведення такого огляду категорично відмовився.

Твердження апелянтів про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Доводи апелянтів про порушення права на захист ОСОБА_1 у зв`язку з ненаданням йому можливості скористатися послугами адвоката є необґрунтованими, оскільки при складанні протоколу про адміністративний правопорушення та проходженні процедури огляду на стан сп`яніння, не вирішується питання щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи судом першої інстанції інтереси ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, представляв адвокат Пацула В.О., що повністю узгоджується з приписами статті 268 КУпАП.

Тому підстави стверджувати про порушення права на захист ОСОБА_1 на час складання протоколу про адмінправопорушення, відсутні.

Незважаючи на твердження апелянта ОСОБА_1 про некоректну поведінку працівників поліції по відношенню до нього в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, такі дії працівників поліції ним не оскаржувалися.

Тому, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за таких обставин, не може свідчити про її обґрунтованість, як і доводи ОСОБА_1 щодо протиправності дій працівників поліції, з якими він пов`язує свої дії в закладі охорони здоров`я, де він сам виявив бажання пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП підставами адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, що є порушенням п.2.9 (а) ПДР України, так і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, що регламентовано п.2.5 ПДР України.

При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальність та її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення дії особи кваліфікуються за відповідно частиною та статтею КУпАП. При цьому, правовою нормою ч.1 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння за юридичними наслідками фактично прирівняна до керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Тому, за умови встановлення працівником поліції на місці події, у визначений законом спосіб, факту керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, незгоди особи з результатами такого огляду та подальшої відмови в закладі охорони здоров`я від проходження огляду на стан сп`яніння, зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення п.2.9 а замість п. 2.5 ПДР України, на що звертають увагу апелянти, не спростовує факту порушення вимог ч.1 ст.130 КУпАП і не є таким процесуальним порушенням, яке б могло бути підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянтів про порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП у зв`язку з направлення водія ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння після двох годин з моменту настання ДТП вважаю необґрунтованими, оскільки на час направлення до медичного закладу факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння було встановлено у визначений законом спосіб.

Окрім того, підставу для проведення огляду в закладі охорони здоров`я було встановлено після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та незгоди ОСОБА_1 з результатами такого огляду, тобто 29.07.2021 року в 11 год. 33 хв. 48 сек., у зв`язку з чим направлення його для проведення до медичного закладу о 12 год. 00 хв. узгоджується з приписами ст.266 КУпАП.

Таким чином, виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним, оскільки докази, які є наявні у матеріалах справи є належними та допустимими і вони отриманні у передбачений законом спосіб, у тому числі у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що доводи апелянта ОСОБА_1 про неповне та необ`єктивне з`ясування всіх обставин справи судом першої інстанції, а також про недотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП при проведенні його огляду на стан сп`яніння, є безпідставними та необґрунтованими.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Пацули В.О. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя