ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1690/21 Справа № 206/4088/21 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Марголіна В.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 36 КУпАП визначено ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

В апеляційній скарзі адвокат Марголін В.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. За ст. 124 КУпАП просить пом`якшити покарання та призначити штраф.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Посилається на те, що ОСОБА_1 не було повідомлено про дату та час розгляду справи, а відтак було порушено право на захист останнього.

Зазначає, що працівник поліції, який складав протокол не зазначив, який саме пункт правил дорожнього руху був порушений.

Апелянт вважає, що не було доведено умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує на те, що покази свідків не є підтвердженням складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Однак ці вимоги судом першої інстанції були виконані не в повному обсязі.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №245690 від 24 липня 2021 року 24.07.2021 о 08 год. 30 хв. в м. Скадовськ, по вул. Олександрівська, гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем Nissan Maxima, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків. Результат тесту позитивний 1,19 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Разом з цим, ОСОБА_1 не погодився зі складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №245690 від 24 липня 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш того, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутній підпис ОСОБА_1 про згоду чи не згоду з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

В порушення вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП працівниками поліції не було надано ОСОБА_1 направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Суд першої інстанції при розгляді справи прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Згідно ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів та іншими документами.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно п. 2.3.(б) Правид дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 16.12 ПДР на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім того вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом серії ААБ№ 245714 від 19.08.2021 року; протоколом огляду місця події від 24.07.2021 року зі схемою до нього; протоколом огляду від 24.07.2021 з фото таблицею; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; витягом з ЄРДР; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.07.2021 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_2 від 29.07.2021 року; висновком судово-медичного експерта під №71 від 04.08.2021 року; постановою про закриття кримінального провадження від 18.08.2021 року та іншими матеріалами в їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, твердження апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не узгоджуються із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.

На переконання суду апеляційної інстанції саме дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинно наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції правильно виходив із того, що його вина у вчиненні вказаних в постанові правопорушень доведена, оскільки підтверджуються наявними у даній справі доказами.

Однак, розглядаючи адміністративну справу та постановляючи постанову, суд першої інстанції, не зазначив пом`якшуючих відповідальність обставин.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В той же час вважаю, що при визначенні виду і розміру стягнення, суд не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини. Судом першої інстанції було призначено ОСОБА_1 занадто суворе покарання, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

На переконання судді апеляційної інстанції при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував те, що ОСОБА_1 має постійне місце проживання, працює водієм на ТОВ Естерформ. Для ОСОБА_1 керування транспортним засобом є єдиним видом заробітку для забезпечення сім`ї та матері з якою він мешкає. До адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, ОСОБА_1 вчинено 24 липня 2021 року, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до апеляційного суду 27 жовтня 2021 року.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що на час розгляду апеляційної скарги, а саме 19 листопада 2021 року, пройшли передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Враховуючи зазначене провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи та прийняття постанови про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

З огляду на викладене апеляційна скарга адвоката Марголіна В.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Марголіна В.Г. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко