Провадження № 33/4820/584/21
Справа № 676/3725/21 Головуючий в 1-й інстанції Драч І. В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н.О.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Мартиненка В.С., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Терещенко Віри Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :
Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , який фактично проживає у АДРЕСА_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , викладача військово-інженерних дисциплін,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 16 червня 2021 року о 21 год. 22 хв. по вул. Князів Коріатовичів, 56, в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області, керував транспортним засобом Форд Мондео, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів і порушення мови, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням дозволених технічних засобів фіксування такого стану на місці зупинки та в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанову вважає незаконною, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.
На думку апелянта, неналежним та недопустимим доказом його вини є протокол про адміністративне правопорушення, оскільки дата вчинення правопорушення не співпадає із датою складання протоколу.
Поліцейським не було роз`яснено йому прав під час складання протоколу. Крім того, у протоколі не зазначено за допомогою якого приладу мав здійснюватись огляд на стан сп`яніння, а на відео відсутня процедура демонстрації приладу, сертифікату про його відповідність із зазначенням інформації про останнє калібрування.
Стверджує, що протокол на місці зупинки не складався, а тому він його не міг підписати, тимчасовий дозвіл на керування автомобілем не видавався, чим порушено вимоги Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року.
Крім того, працівники поліції безпідставно його зупинили.
В порушення вимог ст. 266 КУпАП працівники поліції не заборонили йому подальший рух, не евакуювали автомобіль та не заблокували, а відпустили.
Вважає, що відеозапис з телефону «Айфон 8с» є недопустимим доказом, оскільки такий не відноситься до технічних приладів та технічних засобів, які відповідно до вимог закону дозволено застосовувати поліції.
Зазначає, що працівники поліції не попереджували його, що ведеться відеофіксація. Крім того, відеозапис не безперервний, що суперечить вимогам чинного законодавства.
Працівниками поліції не надано доказів про те, що саме він керував транспортним засобом. Суд не врахував пояснення свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що саме він був за кермом автомобіля.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягується адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Терещенко В.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконанні в повній мірі.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 489508 від 16 червня 2021 року, згідно яких 16 червня 2021 року о 21 год. 22 хв. в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області по вул. Князів Коріатовичів, 56, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням дозволених технічних засобів фіксування такого стану на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- відеозаписів означеної події (а.с. 3).

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Посилання апелянта на неналежність та недопустимість, як доказу, протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дата вчинення правопорушення не співпадає із датою складання протоколу, є безпідставними та спростовуються даними цього протоколу. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 489508, датою його складання є 16 червня 2021 року, час 21 год. 26 хв., місце АДРЕСА_3 , що відповідає даті та часу вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке зафіксоване у протоколі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейським не було роз`яснено йому прав під час складання протоколу спростовуються змістом самого протоколу, де зазначено, що «громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП…». Будь-яких зауважень чи заперечень до протоколу останнім зазначено не було.

Твердження апелянта про те, що у протоколі не зазначено за допомогою якого приладу мав здійснюватись огляд на стан сп`яніння, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки таке не ґрунтується на вимогах закону та наявних у справі доказах.

Так, протокол, який долучено до матеріалів справи, складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, зокрема у ньому зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Водночас, зміст протоколу не містить графи, де має зазначатись інформація про технічний засіб, за допомогою якого мав проводитись огляд особи, яка відмовилась від такого огляду.

Щодо відсутності на відео процедури демонстрації приладу «Драгер», сертифікату про його відповідність із зазначенням інформації про останнє калібрування, то такі є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, вказані апелянтом документи на технічний засіб «Драгер» могли бути надані лише на вимогу особи, яка підлягала огляду на стан сп`яніння.
З даних відеозапису, наявного у матеріалах справи, вбачається, що будь-яких клопотань ОСОБА_1 з приводу надання документів на спеціальний технічний засіб «Драгер» працівникам поліції не заявляв. Матеріали справи також не містять доказів про те, що ОСОБА_1 під час розгляду справи просив їх надати.

Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол на місці зупинки не складався, не ґрунтуються на наявних у справі доказах. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 489508, зазначено дату його складання: 16.06.2021 року, час: 21 год. 26 хв., місце: м. Кам`янець-Подільський Хмельницька область, вул. Князів Коріатовичів, 56. Будь-яких доказів про фальсифікацію даного документу матеріали справи не містять, не надано таких і стороною захисту.

Посилання ОСОБА_1 на безпідставність його зупинки працівниками поліції не спростовує факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції працівник поліції пояснив, що від тієї події пройшов значний проміжок часу, а тому він не може пригадати точну причину зупинки.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не заборонили йому подальший рух, не евакуювали автомобіль та не заблокували, а відпустили, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно з абз. 3 п. 1 розділу ХІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останнього було зобов`язано витягнути ключ із замка запалювання та вийти із автомобіля, тобто фактично відсторонено від керування транспортним засобом. Крім того, у водія було вилучено посвідчення НОМЕР_3 , що підтверджується даними протоколу, а отже, заборонено подальший рух (а.с. 1).

Доводи ОСОБА_1 про те, що відеозапис з телефону «Айфон 8с» є недопустимим доказом, оскільки такий не відноситься до технічних приладів та технічних засобів, які відповідно до вимог закону дозволено застосовувати поліції, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала правове визначення поняття допустимості доказів у справах про адміністративні правопорушення. Тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

В матеріалах справи наявний оптичний диск із відеозаписом означеної події. Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КУпАП. Із даних диску вбачається, що саме ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. Відсутність безперервного запису означеної події ніяким чином не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин, підтверджених сукупністю інших вищевказаних належних та допустимих доказів.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки отриманий у встановленому законом порядку, не містить ознак фальсифікації чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Отже, наявний відеозапис події є допустимим доказом у справі.

Щодо відсутності доказів про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом і неврахування судом пояснень свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що саме він перебував за кермом автомобіля, апеляційний суд до уваги не приймає. Так, окрім того, що вказаний свідок є товаришем ОСОБА_1 , тобто зацікавленою особою, такі пояснення суперечать іншим матеріалам справи, зокрема наявному у матеріалах справи відеозапису. Зокрема, з нього вбачається, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського чи їхав він на автомобілі Ford Mondeo, державний номерний знак НОМЕР_2 , ствердно відповів, що так та кивнув головою (відеофайл 2021-06-18 at 11.26.41 з 00:40 до 00:55 хв.). Крім того, на відеозаписі зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , водночас інших осіб в салоні авто не зафіксовано, а на сидінні водія перебував саме правопорушник (відеофайл 2021-06-18 at 11.26.44 з 01:12 до 01:29 хв.; відеофайл 2021-06-18 at 11.26.40).

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були підставами для зміни або скасування судового рішення.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду Федорова Н.О.