Провадження № 3/127/6602/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Кашпрук Г.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Вахули Л.Я., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 08 лютого 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 13 серпня 2021 року надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу, пов`язаного з корупцією № 351 від 11 серпня 2021 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта Департаменту житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме 09 квітня 2021 року, без поважних причин подала (щорічну) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2020 рік, яку зобов`язана була подати у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визнала частково, заперечувала певні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема щодо дати виявлення правопорушення. Вважає, що оскільки нею одночасно було подано з порушенням строку як декларацію перед звільненням, так і щорічну, адміністративні матеріали мали б надійти до суду одночасно і розглядатись з врахуванням положень ст. 36 КУпАП. Однак 02 липня 2021 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області на неї вже було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави. Також ОСОБА_1 вважає, що оскільки вона самостійно усунула порушення, тобто подала щорічну декларацію в найкоротші строки, а саме 09 квітня 2021 року, тому можливо закрити провадження у справі за малозначністю скоєного адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Прокурор Вахула Л.Я. в судовому засіданні просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї стягнення в межах санкції статті.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, врахувавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення регламентований статтями 254, 256 КпАП, Порядком оформлення протоколів про адміністративні правопорушення Національним агентством, затвердженим наказом Національного агентства 06.12.2019 за № 159/19, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.01.2020 за № 14/34297, а також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 за № 1376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941.

Зі змісту наведених нормативних актів вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом фіксації виявленого правопорушення. Частиною 1 статті 256 КпАП законодавцем відокремлені дата і місце складання протоколу про адміністративне правопорушення та місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Окрім цього, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснено (лист від 22.05. 2017 року № 223- 943/0/4-17), що для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Отже, суд вважає, що ототожнення у протоколі про адміністративне правопорушення поняття дати виявлення правопорушення і дати його фіксації не ґрунтується на приписах чинного законодавства України, а тому твердження про початок перебігу строку притягнення до адміністративної відповідальності з дня складання протоколу про адміністративне правопорушення суд оцінює критично.

З наданих суду матеріалів вбачається, що офіційно зафіксованою датою виявлення правопорушення є 22 червня 2021 року, тобто день звернення т.в.о. начальника Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Сухина О. з листом за вих. № 2231/55/101/01-2021 на ім`я голови Вінницької обласної державної адміністрації Борзова С. про надання належним чином завірених копій документів щодо ОСОБА_1 . Копії необхідних документів, як вбачається з листа за підписом начальника Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації Зонової М. від 30 червня 2021 року за вих. № 01-15-02/1894 Управління стратегічних розслідувань отримало 02 липня 2021 року (вх. № 728).

Оскільки документально підтвердженою датою фактичного виявлення правопорушення є 22 червня 2021 року, шестимісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності, встановлений частиною 4 статті 38 КпАП, не сплинув.

Щодо твердження ОСОБА_2 про застосування щодо неї положень ст. 36 КУпАП у зв`язку з вчиненням двох адміністративних правопорушень в один період, суд враховує те, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2021 року ОСОБА_1 вже піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме за неподання у встановлений законом строк декларації перед звільненням. Зі змісту даної постанови вбачається, що документально підтвердженою датою фактичного виявлення правопорушення є 13 квітня 2021 року. Тому, у зв`язку з тим, що дати виявлення вищевказаних правопорушень є різними, відповідно й адміністративні матеріали надійшли до суду в послідовному порядку, а не одночасно. З цих підстав, розгляд зазначених адміністративних матеріалів з врахуванням положень ст. 36 КУпАП є неможливим.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Підпунктом «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

З письмових доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що на підставі наказу № 19-а від 26 травня 2020 року ОСОБА_1 була звільнена з посади головного спеціаліста-юрисконсульта Департаменту житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації з 28 травня 2020 року у зв`язку з ліквідацією державного органу на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» та пункту 1 статті 40 КЗпП.

Згідно з актом від 26 травня 2020 року ОСОБА_1 ознайомилась з наказом про її звільнення.

Наказом № 8-к від 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 на підставі судового рішення поновлена на роботі на посаді категорії В, підкатегорії В1 головного спеціаліста-юрисконсульта Департаменту житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації з 29 травня 2020 року. Зі змісту пункту 3 зазначеного наказу випливає, що ОСОБА_1 допущена до виконання обов`язків на зазначеній посаді з 09 лютого 2021 року.

В наданих суду матеріалах справи також наявна копія заяви ОСОБА_1 на ім`я начальника Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької ОДА ОСОБА_3 від 10 лютого 2021 року, відповідно до якого остання просила звільнити її згідно з пунктом 5 статті 36 КЗпП.

Згідно з наказом № 13-к від 10 лютого 2021 року ОСОБА_1 звільнена з посади головного спеціаліста-юрисконсульта Департаменту житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації з 10 лютого 2021 року в порядку переведення для подальшої роботи у Вінницькому коледжі будівництва і архітектури Київського національного університету будівництва і архітектури.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, оскільки в період 2020 року перебувала на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта Департаменту житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 лише 09 квітня 2021 року о 13 год. 39 хв. подала (щорічну) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2020 рік.

Відповідно до постанови Великої палати Верховного суду від 24 січня 2021 року у справі № 800/30/17(990/1/1328/18) суд встановив, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити, як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строків. Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно не переборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до абз. 9 підп. 1 п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 «щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебування особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребування відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебування (тримання) під вартою.

На підставі викладеної Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22 травня 2017 року за № 223-943/0/4-17 позиції слід зазначити, що невжиття заходів суб`єкта декларування щодо своєчасності отримання електронного ключа, відомостей про склад сім`ї, їх доходи та інших необхідних даних для заповнення декларації, не може визнаватися реабілітуючою обставиною та поважною причиною для не своєчасного подання декларації, так як законодавцем надано достатній термін для збору даних та подання декларацій.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 раніше вже здійснювала подачу аналогічних декларацій, що нею не заперечується, їй достовірно було відомо про вимоги фінансового контролю відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції», проте, починаючи з 00 год 00 хв 01 січня до 00 год 00 хв 01 квітня 2021 року, вона не вживала жодних заходів для своєчасної подачі декларації «за минулий рік» і подала її з порушенням встановленого строку лише 09 квітня 2021 року. Поважні обставини, які були б об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення та перешкоджали вчасному поданню ОСОБА_1 зазначеної декларації, судом не встановлені.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містять ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження вчинене особою, зазначеною у часті 1статті 3 цього закону, за яке законом встановлене кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та або - правову відповідальність.

Відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог ст. 22 КУпАП.

Об`єктивна сторона складів правопорушень, передбачених у ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю діяння та часу вчинення правопорушення (формальні склади правопорушень).

Оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, є формальним, то для наявності об`єктивної сторони такого правопорушення закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльності).

Умисел при виконанні формальних складів полягає в усвідомленні протиправності дій і у навмисності протиправного поводження.

Оскільки у формальних складах обсяг об`єктивної сторони вичерпується переліком ознак діяння й обставин його здійснення, то і від особи, яка притягається до відповідальності, вимагається усвідомлення, розуміння лише тих обставин, що названі у складі але аж ніяк не можна вимагати усвідомлення ним не передбачення шкідливих наслідків і тим більше, бажання їх настання.

Таким чином, умисел суб`єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», полягає в тому, що будучи ознайомленими із вимогами цього закону про обов`язки, обмеження та заборони, функціонери не виконуючи ці вимоги, навмисно протиправно поводяться, їх порушуючи.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявлятися у підриві авторитету державних органів, а тому таке правопорушення не може бути визначене як малозначиме.

Отже, аналізуючи надані суду матеріали, доводи сторін справи, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в даному випадку декларації за минулий рік (щорічної декларації).

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні фактично визнала, що подала декларацію за минулий рік (щорічну) з порушенням встановленого законом строку, заперечувала лише проти певних обставин, викладених в протоколі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу, визначеного санкцією статті.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп., сплата якого передбачена п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя