Провадження №3/554/2665/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2021 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, із незакінченою вищою освітою, не працюючої, розлученої, має на утриманні двох малолітніх дітей 2010 та 2019 року народження, РНОКПП та інші відомості щодо особи ініціатором складення протоколу не надано

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

10 листопада 2021 року, об 11 год 00 хв, ОСОБА_1 за місцем свого мешкання ухилялася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання за своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_2 , 2010 року народження, ОСОБА_3 , 2019 року народження, оскільки санітарно-гігієнічний стан помешкання знаходиться в незадовільному стані, розкидані речі, по квартирі бруд, затхлий запах, відсутнє місце для навчання дитини, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, відповідно до якої відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

Правопорушниця ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що їй необхідно з`явитися до Октябрського районного суду м. Полтави, зокрема, на 08 год 30 хв 18 листопада 2021 року, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення від 10 листопада 2021 року, а також на 08 год 40 хв 02 грудня 2021 року, про що була належним чином повідомлена шляхом направлення судової повістки про виклик, не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не подала.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (Рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" № 3236/03 від 03.04.2008 року). Тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вважається повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду судової справи.

Суд, беручи до уваги те, що правопорушниця про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомляла, та враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, суд розцінює причину його неявку як неповажну, та таку, що свідчить про свідоме затягування останньою строків розгляду справи, у зв`язку з чим вважає можливим розглянути справу за відсутності правопорушниці на підставі наявних у ній даних та доказів.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до висновку про доведеність вини останньої у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, виходячи з такого.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дітей закріплені в Конституції України, Сімейному кодексі України, Законі України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини викладені у ст. 150 Сімейного кодексу, відповідно до якого батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Отже, ухилення від виконання батьківських обов`язків, в розумінні ч. 1 ст. 184 КУпАП, це не будь-яка дія, а вважається невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються: 1) забезпечення належних умов життя; 2) навчання дітей; 3) виховання дітей.

Зі змісту протоколу слідує, що 10 листопада 2021 року, об 11 год 00 хв, ОСОБА_1 за місцем свого мешкання ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх дітей 2010 та 2019 року народження, оскільки санітарно-гігієнічний стан їх помешкання знаходиться в незадовільному стані, розкидані речі, в квартирі бруд і затхлий запах, відсутнє місце для навчання дитини, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підтвердження вказаних обставин, ініціатором складення протоколу, додано акт обстеження житлово - побутових умов від 10 листопада 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого на момент проведення огляду встановлено, що в оселі порушені санітарно-гігієнічні та матеріально-побутові умови, помешкання потребує ремонту, прибирання, присутній затхлий запах. Недостатньо місця для розвитку дітей. Відсутнє місце для навчання (письмовий стіл), частина квартири облаштована старими меблями, брудні, розкидані речі. Є місця для сну. В цілому в акті зроблено висновок про асоціальні умови житлово-побутових умов (а. с. 14).

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_4 , доданих до протоколу, слідує, що вона вказує на незадовільні умови проживання та виховання дітей цієї родини, на підставі чого просила провести відповідну перевірку.

Із листа Полтавського міського центру соціальних служб № 01.2-05/2117 від 11 листопада 2021 року вбачається, що за результатами проведення відповідної роботи щодо ОСОБА_1 , яка має двох неповнолітніх дітей та проживає за вищевказаною адресою, було здійснено комісійне відвідування цієї родини та виявлено, що в оселі брудно, наявний специфічний запах від проживання котів, оселя потребує капітального ремонту та негайного прибирання, в кухні багато немитого посуду, брудно, хоча наявні продукти харчування та готові страви: борщ і рисова каша. Діти мають одяг по сезону, в наявності іграшки. ОСОБА_5 має шкільне приладдя, але не створені належні умови для навчання, відсутній стіл, за яким можна вчитися. ОСОБА_6 не має окремого ліжка. Також із ОСОБА_1 було проведено бесіду стосовно належного виконання батьківських обов`язків, жінка заперечує факт вживання алкогольних напоїв, вона стверджує, що є дбайливою матір`ю та хорошою господинею. На час зустрічі ОСОБА_1 була охайно одягнена та не мала ознак вживання алкоголю. Соціальним працівником також ознайомлено жінку з послугами Центру соціальних служб, запропоновано соціальний супровід, на що вона категорично відмовилась від даної пропозиції і взагалі не бажає співпрацювати з центром (а. с. 18 - 19).

Також до протоколу додані фото з місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджують викладені вище обставини житлово - побутових умов цих дітей (а. с. 20 - 22).

При цьому, пояснення малолітньої ОСОБА_2 , надані нею в присутності її матері, а так само пояснення самої ОСОБА_1 , зміст яких зводиться до заперечення певних обставин та подій, що могли мати місце в побуті щодо цієї дитини, суд сприймає критично та не бере до уваги при розгляді даної справи, оскільки вони не спростовують факту незабезпечення останньою належних умов життя, навчання та виховання своїх дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , в інкримінованому їй правопорушення та необхідность накладення на неї стягнення у виді штрафу, що передбачено санкцією вказаної статті і це буде справедливе стягнення, достатнє для виконання його мети: виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 283 та 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одна тисяча двадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір 454 грн на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя А. Г. Савченко