Справа № 183/6086/21
№ 3/183/2585/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 27.08.2021 року було встановлено, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України щодо виховання своєї доньки ОСОБА_2 , 2006 року народження, яка 27.08.2021 року самовільно залишила місце мешкання та займалася бродяжництвом на території міста Новомосковська.

В суд ОСОБА_1 не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи.

Судом безпосередньо досліджено письмові докази, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення; висновок інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції Матвієнко Н.В. про розгляд матеріалів повідомлення ЖЄО № 16407 від 27.08.2021 року, за результатами розгляду яких відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення; рапорт інспектора Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Дорошенко В.А. від 27.08.2021 року, відповідно до якого 27.08.2021 року о 06.13 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27.08.2021 року сестра заявниці ОСОБА_3 ОСОБА_2 , 2006 року народження втекла із дому; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 27.08.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 просить прийняти заходи щодо розшуку доньки ОСОБА_2 , 2006 року народження, яка 27.08.2021 року о 03.00 годині покинула місце мешкання та попрямувала в невідомому напрямку; протокол допиту свідка ОСОБА_4 , відповідно до якого останній повідомляє, що має доньку ОСОБА_2 , 2006 року народження, яка має психічні розлади. Так, 27.08.2021 року донька залишила місце мешкання, при цьому вкравши гроші, ключі від будинку та телефон дружини ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Проте матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 є матір`ю або осою, яка замінює батьків по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_2 .

Крім того, як сам протокол, так і долучені до нього матеріали не містять жодних пояснень ОСОБА_1 з приводу складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд звертає також увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків. Тому, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності матеріали справи повинні містити фактичні дані, з яких слідує, які саме обов`язки не були виконані ОСОБА_1 .

З аналізу змісту ч. 1 ст. 184 КУпАП вбачається, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Слід звернути увагу, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка визначає межі розгляду справи судом, оскільки є викладом обставин вчинення адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді, а не судом; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, буде порушувати вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Отже, матеріали справи не місять достатньо допустимих і належних доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Як наслідок, на переконання суду відомості, відображенні поліцейським про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 не може вважатися такою, що вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно неї слід закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 184, ст. ст. 247, 251, 256, 280 КУпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Гузоватий