Справа № 565/1340/21
Провадження № 3/565/855/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м.Вараш

Суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області Малков В.В., розглянувши матеріали Варашського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , непрацюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

-за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ДПР18 №158518 від 20.09.2021 року ОСОБА_1 20 вересня 2021 року приблизно о 22 годині 29 хвилин керував належним йому транспортним засобом автомобілем марки «Chevrolet-Aveo» (д.н.з. НОМЕР_2 ) на території гаражного кооперативу в м.Вараш Рівненської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук), на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив наступне. Ввечері 20.09.2021р. поблизу річки Стир в м.Вараш він вживав з друзями алкогольні напої. Оскільки ОСОБА_1 вживав спиртне, він викликав кума ОСОБА_2 та віддав йому ключі від свого автомобіля. ОСОБА_2 відвіз ОСОБА_1 до гаражу, за кермом автомобіля був ОСОБА_2 . Поблизу гаражу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 курили, автомобіль не рухався. Коли ОСОБА_1 підійшов до дверей автомобіля з боку водія, підійшли працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився, оскільки автомобілем не керував.

Захисник Слободін А.С. під час розгляду справи просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 (проживає: АДРЕСА_3 , працює старшим контролером у в/ч НОМЕР_3 ) під час розгляду справи пояснив, що ввечері 20.09.2021р. свідку зателефонував кум ОСОБА_1 та попросив забрати його, оскільки він проставляється за народження доньки та вживав спиртні напої. Коли свідок підійшов, ОСОБА_1 віддав йому ключі від автомобіля, свідок сів за кермо автомобіля і вони разом із ОСОБА_1 поїхали до гаражу. ОСОБА_2 поставив автомобіль поблизу гаража. В цей час до них під`їхали працівники поліції та запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи досліджений CD-диск із відеозаписом події, що була зафіксована нагрудною відеокамерою Bolov HD66-02 №1000494ІQ411В1 (97779 В0703 03-08). На даному диску записані три файли. Під час перегляду першого з файлів наявних на диску встановити, що керував транспортним засобом саме ОСОБА_1 , як це вказано у протоколі, не виявилось можливим. На даному записі зафіксовано рух автомобіля та момент розмови працівника поліції із ОСОБА_1 , при якій присутня ще одна особа свідок ОСОБА_2 , моменту зупинки транспортного засобу та перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу нагрудною камерою не зафіксовано. Другий із фалів диску не містить звуку. На третьому файлі зафіксовано складання працівниками поліції протоколу.
Таким чином, відеозапис з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції не є належним та допустимим доказом, який підтверджував би вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки у ракурс зйомки відеокамери не потрапив фрагмент події, який би свідчив, що ОСОБА_1 керував автомобілем у зазначені в протоколі день та час, тобто відеозапис не є безперервним.
За таких обставин, відеозапис події не спростовує дані під час розгляду справи пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коло воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Також Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020р.) зробив остаточний висновок, що рапорт інспектора не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, під час розгляду справи не встановлено доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.130,221,247,283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 20.09.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд.

Суддя Малков В.В.