Дата документу 10.11.2021
Справа № 937/8418/21
Провадження № 3/937/2798/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Ковальова Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №252382 від 28.08.2021, 28.08.2021 близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102, д/н НОМЕР_2 , по вул. Паркова в смт. Мирний Мелітопольського району Запорізької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що 28.08.2021, приблизно в 22г.50хв., рухаючись на автомобілі «ЗАЗ 1102», д/н НОМЕР_2 , по вул. Паркова в смт. Мирний Мелітопольського району Запорізької області, був зупинений працівником поліції, без пояснення причин зупинки. Після пред`явлення ним документів, поліцейський почав вимагати, щоб він вийшов з автомобіля та запропонував дихнути йому в обличчя. Він дихнув в обличчя поліцейському, після чого той запропонував пройти до службового автомобіля для оформлення адміністративного матеріалу за перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. Інспектор який знаходився в службовому автомобілі запропонував йому пройти огляд на факт вживання алкоголю на місці з використанням технічного приладу «Драгер». Він не знав що таке «Драгер» та пояснив працівникам поліції, що взагалі не вживає алкогольних напоїв оскільки переніс черепно-мозкову травму. Вживав лише пляшку безалкогольного пива ще по обідні. Поліцейський розцінив його слова як відмову від проходження огляду та почав наполягати на тому, щоб він сказав на камеру його телефону, що він не бажає проходити огляд і одразу попросив свого колегу знайти двох свідків. Поліцейські відмовились залучати в якості свідків людей, які були в його машині, та зупинили інший автомобіль. Після чого на камеру він сказав, що не бажає пройти огляд за допомогою приладу "Драгер", а також в «наркології», оскільки в цьому немає необхідності оскільки він тверезий, алкоголю не вживав. Свідок розписався в порожньому бланку та поїхав, а поліцейські запропонували йому проїхати до батьків та розповісти їм, що відносно нього складено протокол за керування у нетверезому стані. Вже батькам вони пояснили за вказане правопорушення передбачено штраф у розмірі 17000 гривень та позбавлення прав на 1 рік. Після чого він погодився проїхати до закладу охорони здоров`я, для проходження огляду на стан сп`яніння, однак поліцейські повідомили, що протокол вже складено, все зафіксовано на камеру, сказали, коли відбудеться судовий розгляд та поїхали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є батьком ОСОБА_1 . В той день йому зателефонувала дівчина сина та повідомила, що їх зупинили працівники поліції. Через деякий час працівники поліції повідомили йому, що син керував у стані алкогольного сп`яніння. На що він їм відповів, що син не вживає алкогольні напої. Працівники поліції повідомили, що у них є відеозапис з відмовою сина від проходження огляду. Після чого сіли в машину, віддали йому технічний паспорт, хоча він думав, що то були водійські права та поїхали. Подивившись в документи, він зрозумів, що то не водійські права, погнався за ними, але не догнав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що його зупинили працівники поліції, щоб він став свідком відмови водія від проходження огляду за допомогою «Драгера». При ньому водію запропонували продути у прибор , він відмовився та пояснив, що вживав лише безалкогольне пиво. Чи роз`яснювали йому та водієві права, він не пам`ятає. Крім нього інших свідків не було. Явних ознак сп`яніння у водія він не помітив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

За змістом положень статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою на те особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому зазначаються, зокрема: суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, який доводить винуватість особи в інкримінованому йому порушенні Правил дорожнього руху, за яке передбачена адміністративна відповідальність та обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути перевірені за допомогою інших допустимих доказів, які б "поза розумнім сумнівом" доводили вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів, як про це неодноразово зазначав ЄСПЛ, у своїх рішеннях по справах "Бочаров проти України" від 17.06.2011 р. п. 45 (заява N 21037/05 п. 45), "Смирнов проти України" від 15.10.2010 р. п. 53 (заява N 38683/06), "Огороднік проти України" від 05.05.2015 р. п. 75 (заява N 29644/10).

Частина 2 статті 19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України), зобов`язує органи державної влади та їхніх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, що полягає у відмові від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, як особі яка 28.08.2021 р. о 22 год. 30 хв. керувала автомобілем «ЗАЗ 1102», д/н НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей) та дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.5 розділу 2 "Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів" Правил дорожнього руху, порушення якого має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, визначено, що на вимогу поліцейського, водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і інкриміновано ОСОБА_1 .

Разом з тим, об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, у встановленому законом порядку, огляду на стан, в даному випадку, алкогольного сп`яніння.

При цьому, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною 6 статті 266 КУпАП визначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. N 1103 із змінами, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Отже, в разі, якщо водій відмовився від огляду на стан, в даному випадку, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків, він направляється для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я та у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння і закладі охорони здоров`я, поліцейський саме у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто наявність двох свідків при відмові водія від огляду на стан, в даному випадку, алкогольного сп`яніння, який проводиться на місці зупинки транспортного засобу, є обов`язковою умовою для проведення такого огляду.

Як вбачається з матеріалів справи, та було підтверджено свідком ОСОБА_3 огляд та протокол було складено в присутності лише одного свідка .

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, зазначений акт огляду на стан сп`яніння не містить інформації про дату його складання. Водночас факт підписання водієм складених поліцейським матеріалів, у тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, за конкретних обставин справи сам по собі не свідчить про згоду водія з інкримінованим правопорушенням, оскільки такі підписи виконані на вимогу уповноваженої посадової особи й підтверджують лише добросовісну поведінку водія.

Крім того, в судовому засіданні був переглянутий відеозапис на інформаційному носії DVD-R диску, з якого вбачається, що працівниками поліції не було зафіксовано повний процес складання протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні відомості про роз`яснення права у встановленому законом порядку, самостійно, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі, якому надано право на проведення таких оглядів, також наявність клопотань та зауважень з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений "Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018). Відповідно до п.5. розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. На думку суду, метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

На думку суду, відсутність повного відеозапису факту керування та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та інших об`єктивних доказів даної події ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення у випадку їх оспорювання.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі N 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать про допущені працівниками поліції порушення вимог ст.256 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року N 1103 та не дають можливості повно, об`єктивно та безпосередньо встановити обставини справи та спростувати доводи щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

На території України діє презумпція "невинуватості" особи, що визначено і у ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яку відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" українські суди застосовують як джерело права при вирішенні справ, поряд і з рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої, "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку".

Крім того, на підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 було надано витяг з медичної карти амбулаторного хворого, згідно якої у нього в 2016 році діагностовано забій головного мозку середнього ступеня важкості; відкритий, вдавлений, депресійний перелом чолової кості зліва; гостра епідуральна гематома лівої чолової області, забита рана чолової області зліва.

Згідно наданих характеристик за місцем навчання та проживання ОСОБА_1 характеризуються виключно з позитивної сторони.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення -п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст.. 124 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не здобуто достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 103 КУпАП.

Тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Ю.В. Ковальова