Єдиний унікальний номер 341/1851/21
Номер провадження 3/341/858/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

Єналя І. Я.,

захисника Бартківа А. Я.,

потерпілого ОСОБА_1 ,

представника потерпілого Дениса Т. Д.,

розглянув у судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 вчинив порушення ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за наступних встановлених суддею обставин.

25.09.2021 о 19 годин 10 хвилин у місті Бурштині по вулиці Міцкевича, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки RENAULT KANGOO, н. з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху, при виконанні обгону не впевнився в безпечності, у зв`язку з чим допустив зіткнення з автомобілем FORD FUSION, н. з. НОМЕР_2 . Автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 14.2 «б» ПДР України та допустив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП не визнав. Підтвердив факт події, її місце та час, проте зазначив, що рухався по вулиці Міцкевича з дотриманням ПДР України зі швидкістю близько 50 км/год. Помітив як на проїзну частину перед ним у попутному напрямку розпочав рух автомобіль потерпілого FORD FUSION. Оскільки потерпілий рухався повільно, то ОСОБА_2 вирішив його обігнати. Перед початком маневру обгону включив покажчик лівого повороту і розпочав обгін у дозволеному місці. Після виїзду на зустрічну смугу руху для обгону, в момент, коли автомобілі вже майже порівнялися, FORD FUSION раптово почав повертати ліворуч. ОСОБА_2 намагався максимально уникнути зіткнення, з`їхав лівіше до узбіччя, проте зіткнення уникнути не вдалося. Стверджував, що потерпілий покажчик повороту ліворуч увімкнув безпосередньо перед самим виконанням маневру ліворуч. Пояснив, що не пам`ятає, чи позаду автомобіля FORD FUSION був ще якийсь автомобіль, зокрема червоного кольору та чи здійснював він обгін такого авто разом із автомобілем потерпілого.

Захисник просив справу закрити у зв`язку з тим, що відповідно до наданого висновку експерта не встановлено порушення вимог ПДР України з боку ОСОБА_2 . При цьому встановлено порушення потерпілим вимог пункту 10.1 ПДР України, що і знаходиться у причинному зв`язку із самим зіткненням автомобілів. Таким чином, вважає, що матеріалами справи не доведено наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Потерпілий у судовому засіданні пояснив, що після того, як забрав свідка з дружиною, які сіли до нього в машину, він розпочав рух виїздом на проїзну частину дороги з узбіччя приблизно за 30 метрів до місця, де планував здійснити поворот і де відбулось зіткнення автомобілів. Під час виїзду ввімкнув покажчик повороту ліворуч, після вирівнювання керма на проїзній частині важіль повороту автоматично виключився (повернувся у попереднє положення), після чого потерпілий знову включив покажчик повороту, оскільки уже наближався до місця повороту. Зазначив, що зустрічних автомобілів не було у момент наближення до місця повороту, його рух майже зупинився і він планував повернути (здійснити заїзд) під ворота будинку знайомого ОСОБА_3 для того, щоб розвернутися і поїхати у зворотному напрямку. Місце дозволяє технічно виконати такий маневр. У момент повороту відчув незрозумілий звук (рух), пригальмував і відчув сильний удар у передню ліву частину автомобіля, від чого його автомобіль відкинуло на два метри вбік, а автомобіль ОСОБА_2 з`їхав на узбіччя і перекинувся.

Потерпілий вважає, що ОСОБА_2 рухався зі швидкістю більшою, ніж 50 км/год, оскільки при такій швидкості автомобіль KANGOO не міг так далеко пролетіти і двічі перекинутись.

Також потерпілий просив звернути увагу на те, що перед здійсненням повороту він переконався, що позаду жоден автомобіль його не обганяє, а, навпаки, позаду нього знаходився у той час інший автомобіль червоного забарвлення, який також пригальмував і чекав доки потерпілий виконає поворот ліворуч. Вказаний червоний автомобіль потерпілий бачив ще коли виїжджав з узбіччя на проїзну частину дороги. Червоний автомобіль пропускав пішоходів через перехід. При цьому автомобіля ОСОБА_2 там не було.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що має 10 років стажу водія, під час події сидів на передньому сидінні біля потерпілого. Коли сідали в машину за 30 метрів до місця зіткнення чітко бачив перед пішохідним переходом червоне авто, яке потім було позаду автомобіля потерпілого і чекало доки форд виконає поворот ліворуч. Стверджував, що потерпілий включив покажчик повороту ліворуч перед виконанням маневру і майже повністю сповільнив свій автомобіль. Під час повороту почув звук гальм та відчув сильний удар. Запевняє, що, на його думку, швидкість ОСОБА_2 була близько 100 км/год. Підтвердив, що потерпілий здійснював поворот для заїзду під ворота його сусіда ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку експерта від 21.10.2021 № СЕ-19/109-21/11127-ІТ у ДТП у діях ОСОБА_2 з технічної точки зору не вбачається невідповідностей із вимогами пунктів 12.1, 14.2 «б», 14.6.

Вимоги пункту 2.3 «б» ПДР України не потребують спеціальних технічних знань і можуть бути оцінені судом самостійно відповідно до діючих ПДР на підставі оцінки всіх зібраних матеріалів у справі.

Надаючи правову оцінку дослідженим матеріалам справи, поясненням учасників і їх представників, суддя виходить з наступного.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до вимог ст. ст. 7, 254 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника на підставі та в межах складеного протоколу, що є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП полягає в порушені учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вказана норма закону є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті адміністративного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретної норми нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Таким чином, для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, які конкретно дії вчинила особа, чим допустила адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2021 року ААБ № 244901 дії ОСОБА_2 кваліфіковано, зокрема, як порушення пункту 14.6 ПДР України.

Разом з тим, п. 14.6 ПДР України складається з 8 підпунктів, якими конкретизовано, в яких саме місцях водієві заборонено здійснювати маневр обгону.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2021 року ААБ № 244901 не містить вказівки на конкретний підпункт.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

ЄСПЛ наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладену практику ЄСПЛ суддя під час розгляду справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості самостійно уточнювати (здійснювати) кваліфікацію діяння особи, стосовно якої розглядається справа.

Так само, надсилання протоколу про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), який його склав, для забезпечення дооформлення цього джерела доказів, усунення виявлених недоліків, які перешкоджають притягнути особу до адміністративної відповідальності, однозначно становитиме порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у цьому випадку суддя буде діяти не як безсторонній і незалежний суб`єкт розгляду справи, а неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

У рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Відсутність конкретної вказівки на відповідний підпункт пункту 14.6 ПДР України не дозволяє точно встановити об`єктивну сторону правопорушення та притягнути особу до адміністративної відповідальності, що, в свою чергу, свідчить про неконкретність пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення.

Таким чином, під час розгляду справи суддя з`ясував, що ОСОБА_2 у порушенні пункту 14.6 ПДР України не винуватий, а кваліфікацію дій особи щодо порушення вказаних положень ПДР України працівник поліції здійснив неправильно.

Отже, в цій частині протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2021 року ААБ № 244901 дії ОСОБА_2 кваліфіковано, як порушення пункту 12.1 ПДР України.

Згідно з положеннями пункту 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Стосовно порушення вказаного пункту ПДР України суддя погоджується з висновком експерта про те, що оцінка дій водія на відповідність приписам цього пункту залежить від конкретних дій водія щодо вибору швидкості руху та прийомів керування автомобілем під час руху в конкретних дорожніх умовах, коли лише односторонні дії водія, пов`язані із не обранням безпечної швидкості руху, призвели до виникнення ДТП (виїзд за межі дороги, втрата керованості тощо).

Зважаючи на те, що ДТП у справі, яка розглядається, мала місце не через втрату керованості автомобілем з боку ОСОБА_2 чи його виїздом за межі проїзної частини, суддя дійшов висновку про відсутність у діях особи порушення саме пункту 12.1 ПДР України.

Своєю чергою суддя вважає доведеним порушення з боку ОСОБА_2 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2021 року ААБ № 244901 пунктів 2.3 «б» та 14.2 «б» ПДР України з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 14.2 «б» ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності й застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які також повинні бути відносними і допустимими.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме щодо порушення пунктів 2.3 «б» та 14.2 «б» ПДР України, вчиненому за вище викладених обставин повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені суддею з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення цього рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2021 року ААБ № 244901;

- схемою місця ДТП, яка відбулась 25.09.2021;

- поясненнями потерпілого ОСОБА_1 у судовому засіданні;

- поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_4 ;

- фотографіями місцевості по вулиці Міцкевича у місті Бурштині на тій ділянці дороги, де мало місце ДТП.

Згідно зі статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи цю справу, суддя не бере до уваги висновок експерта в частині відсутності у діях ОСОБА_2 порушення вимог пункту 14.2 «б» ПДР України, оскільки експерт не враховував, що водій ОСОБА_2 обганяв одночасно ще одне авто червоного кольору, окрім автомобіля потерпілого, яке рухалось позаду автомобіля потерпілого у тому ж напрямку. Також у своїх висновках експерт не керувався даними щодо дорожньої розмітки, оскільки на схемі ДТП така видима виключно від дорожнього знака 3.26 (обгін дозволено). При цьому місце зіткнення і місце повороту знаходиться на відстані 23 метри від указаного знака. Тоді як з фотографій установлено, що до рівня знака зустрічні смуги руху розділені суцільною тонкою лінією (розмітка 1.1). Крім цього, письмові пояснення, надані експерту для дослідження, не містять на стільки ж детальної інформації, як отримана у судовому засіданні під час отримання пояснень безпосередньо від учасників ДТП.

Оскільки на підставі пояснень потерпілого та свідка установлено, що перед поворотом ліворуч автомобіль FORD FUSION подавав сигнал повороту, а між RENAULT KANGOO і автомобілем потерпілого був ще один транспортний засіб, то суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 перед початком обгону не переконався у тому, що водій (потерпілий) транспортного засобу, який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, тобто порушив вимоги пункту 14.2 «б» ПДР України.

При цьому суддя не бере до уваги посилання захисника на те, що покажчик повороту потерпілий включив не за 50 метрів до місця повороту та висновки експерта у цій частині, оскільки лише за 30 метрів до місця повороту потерпілий розпочав рух і включав покажчик повороту: під час виїзду на проїзну частину і одразу другий раз перед поворотом.

Також суддя зауважує, що ОСОБА_2 у своїх поясненнях стверджував, що пам`ятає як FORD FUSION розпочинав рух, виїжджаючи на проїзну частину. Проте ОСОБА_2 не може сказати (не пам`ятає), чи між його авто і автомобілем потерпілого ще був транспортний засіб, зокрема червоного кольору. Тобто чи обганяв він одночасно два автомобілі.

Як правильно зазначив експерт, вимоги пункту 2.3 «б» ПДР України не потребують спеціальних технічних знань і можуть бути оцінені судом самостійно відповідно до діючих ПДР на підставі оцінки всіх зібраних матеріалів у справі.

На підставі оцінки усіх зібраних матеріалів суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 в порушення вимог п. 2.3 «б» ПДР України не був уважним, стежив за дорожньою обстановкою недостатньо, відповідно не зреагував на її зміну і це виразилось у наступному.

Зважаючи на відстань, яку проїхав FORD FUSION від початку руху, характер заїзду до будівлі громадянина ОСОБА_3 для розвороту та враховуючи пояснення потерпілого і свідка, автомобіль потерпілого сповільнив рух майже до повної зупинки. При цьому позаду нього був ще один транспортний засіб, який чекав доки ОСОБА_6 виконає маневр розвороту. Перебуваючи у населеному пункті та помітивши таке сповільнення автомобілів попереду, тим паче менше ніж за 20 метрів після закінчення розмітки 1.1, ОСОБА_2 , зокрема з огляду на приписи пункту 12.3 ПДР України, повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Тобто, ОСОБА_2 повинен був відповідно реагувати на зміни у дорожній обстановці, яка полягала у зупиненні транспортних засобів перед ним.

Суддя наголошує, що на відстані 23 метри від місця, на якому можна лише розпочинати здійснення обгону, уже відбулося зіткнення автомобілів. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 здійснював обгін не менше двох автомобілів, його швидкість була не менше 50 км/год, свідок чув звук процесу гальмування автомобіля RENAULT KANGOO і цей транспортний засіб після зіткнення доволі далеко (близько 20 метрів) з перевертаннями відлетів, суддя дійшов до переконання, що ОСОБА_2 розпочав обгін, перетнувши розмітку 1.1 (суцільну лінію).

Суддя у цій справі не здійснює кваліфікацію вказаних дій ОСОБА_2 та не встановлює його вину у вчиненні таких діянь, проте враховує це у взаємозв`язку з іншими обставинами і доказами.

У рішенні по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, недотримання ОСОБА_2 вказаних вимог пунктів 2.3 «б» та 14.2 «б» ПДР України призвело до зіткнення автомобілів, які зазнали механічних пошкоджень, що знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Згідно зі ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі оцінки усіх встановлених обставин у комплексі та взаємозв`язку доведено поза всяким розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст. ст. 124, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ