Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., адвоката Твердого М.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, рнокпп НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак лише за присутності свого адвоката, а позаяк інспектор махнув рукою, він сів у автомобіль і поїхав на вул. Кн. Ольги, де у нього мала відбутися зустріч по роботі. Пояснює, що через декілька хвилин він почув вимогу поліцейських зупинитися, однак не зрозумів, що така вимога стосується саме його, оскільки він вже був ними відпущений. На вул. Княгині Ольги, де він зупинився і був не за кермом автомобіля, до нього прийшов той же інспектор поліції та інші працівники і повідомив, що він не зупинився на його вимогу. При цьому, знову почав заявляти, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння і пропонувати пройти освідування, а він нагадав йому свою умову, що лише у присутності адвоката. Також заперечує щодо показів свідків, оскільки вони у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції неповно

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/18041/21 Суддя в суді І інстанції Сидорук Є.І.

Провадження № 33/4815/728/21 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С. з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним у матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим вважає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови суду. Суд розглянув справу за його відсутності. З матеріалами справи його захисник ознайомився 21.09.2021 року. Апеляційна скарга подана 28.09.2021 року, а тому клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає до задоволення.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2020 року о 21 год. 20 хв., у м. Рівне, по вул. В. Чорновола, 49 Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена швидкість ходи, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці) та не зупинився на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, гучномовця і був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі по вул. Кн. Ольги, 14.

Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується відповідними письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актом відмови від проведення огляду, що був складений за участі останніх, направленням водія на огляд до медичного закладу.

Підстав ставити під сумнів об`єктивність та неупередженість залучених свідків судом не встановлено.

Пояснення свідків отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами та засвічені власноручними підписами цих осіб.

Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.4, 2.5, Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що на законну вимогу інспектора, ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Після чого, вчинив неправомірні дії шляхом втечі на автомобілі з місця його зупинки та подальшого ігнорування вимоги поліцейського про зупинку, яка була подана під час його переслідування.

Дії працівника поліції, зокрема, щодо огляду водія на стан наркотичного сп`яніння відповідають положенням ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, щодо оскарження ОСОБА_1 цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за присутності його адвоката.

Разом з цим, з наявного у матеріалах справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 здійснював дії щодо повідомлення та виклику на місце події свого захисника, що розцінюється апеляційним судом, як свідоме ухилення від медичного огляду.

Інших об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння судом не встановлено.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №330852 від 24.10.2021 року та протоколом серії ДПР18 №289027 від 24.10.2021 року, актом відмови від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, направленням водія на такий огляд до медичного закладу, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапортом поліцейського, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції на CD-диску.

Факт вчинення вказаних правопорушень, за обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вчинення ОСОБА_1 двох адміністративних правопорушень, останній підлягає притягненню до відповідальності у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 36, ч. 1 ст. 130, ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.