справа №619/4000/21
провадження №3/619/1303/21
ПОСТАНОВА

іменем України

10 вересня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОстропілець Є.Р.
за участю:секретаря судового засіданняКовалевської Е.В.
прокурораСолодкої О.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1726 КУпАП,-

установив:

Згідно даних протоколу № 407 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади інспектора пожежної профілактики відомчої пожежної охорони Державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109)», згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII, тобто суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 2 частини 2 статті 45, п. 2-1 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII несвоєчасно подав декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, без поважних причин, а саме: 10.09.2020 року. Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6КУпАП.

Встановлено, що згідно із наказом Державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109)» від 25.06.2018 №46/ОС-18 ОСОБА_1 з 26.06.2018 року призначено на посаду інспектора пожежної профілактики відомчої пожежної охорони вказаної Державної установи.

Крім того, згідно наказу Державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109)» від 19.08.2019 року №68/ОС-19 ОСОБА_1 звільнений з 19.08.2019 року зі служби за власним бажанням, в останній день служби останньому видана трудова книжка та проведено остаточний розрахунок.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 1 Закону №1700-УІІ, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

У відповідності до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті З Закону №1700-VII посаду інспектора пожежної профілактики відомчої пожежної охорони Державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109)» віднесено до суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону.

Роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції ралі - Національне агентство) від 13.02.2020 № 1 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» передбачено один із типів декларації суб`єкта декларування :

- декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.

Згідно з абз. 2 ч.2 ст.45 Закону №1700-УІІ особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і IV пункту 2 частини першої статті З, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до п.2-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Відповідно до вищезазначеного, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік до 00:00 01.06.2020 року.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 подав декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік 10.09.2020 року о 12:37.

Водночас встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: 10.09.2020 року о 12:37.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади інспектора пожежної профілактики відомчої пожежної охорони Державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109), тобто суб`єктом декларування, згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті З Закону №1700-VII суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч.2 ст.45, п. 2-1 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону №1700-УІІ, несвоєчасно подав декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, без поважних причин, а саме: 10.09.2020 року о 12:37, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі, провину визнав, з протоколом згоден.

У судовому засіданні прокурор Солодка О.В. просила суд визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП і призначити йому штраф в розмірі 850 грн

На підставі наданих матеріалів провадження та доводів сторін, оцінивши в сукупності всі обставини, суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у своїй постанові від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а провадження № К/9901/12342/18) зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» № 114- ІХ від 19.09.2019, який введений в дію 19 квітня 2020 року, стаття 38 КУпАП викладена в новій редакції.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частинами 1 та 2 статті 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Положення статті 38 КпАП України в новій редакції, яка почала діяти з 19 квітня 2020 року, збільшує строк накладення адміністративного стягнення з трьох до шести місяців.

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушень) згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за 408 від 22.07.2020, адміністративне стягнення за вчинення вказаного правопорушення, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Особливістю правопорушень, пов`язаних з корупцією, є те, що початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення.

У повідомленні Національному агентству з питань запобігання корупції від 27.08.2019 за №9/2/1-298 вказується на факт вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, надіслані матеріали містять повні дані як про суть порушення, так і про особу, яка його вчинила, а уповноваженим органом 22 липня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за № 408 винятково на підставі цих матеріалів.

Відповідно листа Управління стратегічних розслідувань в Харківській області від 17.09.2020 № 4870/55 /119/01 2020 повідомляється , що на виконання повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо несвоєчасного подання декларації особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування Управлянням стратегічних розслідувань в Харківській області проводиться перевірка викладеної інформації НАЗК щодо можливого порушення вимог обмежень Закону України «Про запобігання корупції» з боку працівника ДУ « Дергачівська виправна колонія (109)» ОСОБА_1 , тобто суд вважає, що саме дата знаходження відповідних матеріалів у Управлінні стратегічних розслідувань в Харківській області, тобто 17 вересня 2020 року, і є днем виявлення цих порушень.

Отже, строк для накладення адміністративного стягнення, який на той час складав шість місяців з дня виявлення правопорушення, сплив 17 березня 2021 року.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є імперативною нормою і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Отже, оскільки на момент розгляду справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КпАП України, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КпАП України.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто норми кримінального процесуального законодавства.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Відповідно до ч. 2 ст. 376 КПК України якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали (постанови) повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження.

Складення даної постанови вимагає значного часу, враховуючи стандарти, які встановлює Конвенція на провадження у справах про адміністративні правопорушення, суддя дійшов висновку про застосування ч. 2 ст. 376 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 38, 247 ч. 1 п. 7, 280, 283, 284 КУпАП суд,-

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови оголошено 14 вересня 2021 року.

Суддя Є. Р. Остропілець