Провадження № 3/742/1069/21
Єдиний унікальний № 742/3822/21
Постанова
03 грудня 2021 року м. Прилуки
Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленко А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., за участі прокурора Панченка Ю.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, що надійшли від Чернігівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, м.Прилуки, жителя АДРЕСА_1 , з 12.05.2020 по 03.08.2020 перебував на посаді оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Чернігівського управління ДВБ НП України, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,
за ч.1 ст.172-6 КУпАП,-
ОСОБА_1 , який з 12.05.2020 по 03.08.2020 перебував на посаді оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Чернігівського управління ДВБ НП України, будучи у відповідності до пп.з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VІІ від 14.10.2014 року, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, вчинив адміністративне правопорушення.
Так, ОСОБА_1 після звільнення зі служби, несвоєчасно, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий (2020) рік після звільнення, за формою, що визначається Національним агенством з питань запобігання корупції, а саме: подав таку декларацію 30.05.2021, хоча граничний термін подачі такої декларації був до 01.04.2021, чим порушив вимоги абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».
За вказане адміністративне правопорушення передбачено відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав себе винним у скоєнному адміністративному правопорушенні та підтвердив вищевикладене, при цьому щиро кається в скоєному.
Дослідивши матеріали справи прихожу до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколами про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягуються особи за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Аналіз вказаної норми приводить до висновку, що склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України, є формальним. Обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та прокурор, що бере участь в розгляді такого протоколу судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неподання або несвоєчасне подання декларації.
Такий висновок підтверджується і п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, згідно з яким суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При цьому діяння, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.
Відповідно до пункту 1, підпункту «з» пункту 2, частини першої статті 3 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.
Згідно з ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно з абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
З врахуванням положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.
Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.
Установлено, що ОСОБА_1 являється суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у відповідності до пп.3 п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VІІ від 14.10.2014 року. Оскільки останній в період з 12.05.2020 по 03.08.2020 перебував на посаді оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Чернігівського управління ДВБ НП України.
21.06.2019 року ОСОБА_1 підписав пам`ятку щодо обов`язків, заборон та обтяжень в діяльності поліцейського, де ознайомився з зобов`язаннями дотримуватись вимог Закону України «Про запобігання корупції»(а.с.16)
Відповідно до наказу начальника департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України №163 о / с від 26.05.2020 року, ОСОБА_1 , який прибув з Головного управління національної поліції, з 12.05.2020 року призначено на посаду оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Чернігівського управління ДВБ НП України(а.с.15)
Згідно з наказу начальника департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України №240 о / с від 24.07.2020 року, ОСОБА_1 з 03.08.2020 року звільнено з посади оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Чернігівського управління ДВБ НП України(а.с.14)
Відповідно до розписки трудову книжку ОСОБА_1 отримав 05.02.2020 року(а.с.18)
Відповідно до даних послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» які вчиняв ОСОБА_1 , останній подав декларацію осіб, після звільнення за 2020 рік лише 30.05.2021 року(а.с.34)
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.
Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.
З врахуванням положеньст.1 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.
Аналізуючи докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Згідно зі ст.33 КУпАП стягнення за адмінправопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст.34 КУпАП, суд визнає обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 щире каяття.
Відповідно до ст.35 КУпАП, суд не знаходить обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .
Положеннями ст.23 КУпАП визначено, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд враховує характер та обставини скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік та соціальне положення, ступінь його вини, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, вчинення адміністративного правопорушення вперше, враховуючи, що ОСОБА_1 позитивно характеризується, щиро кається в скоєному ,вчинене ним адміністративне правопорушення не понесло негативних наслідків, вважає за можливе, керуючись ст.22 КУпАП, звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім та повністю досягне мети його застосування.
Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Оскільки відносно ОСОБА_1 застосовано усне зауваження, вважаю за необхідне провадження щодо нього закрити.
На підставі вищевикладеного, ЗУ «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 22,ч.1 ст.172-6, 284 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, обмежившись щодо нього усним зауваженням та закрити провадження у справі.
На постанову суду протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд з дня винесення постанови.
Суддя: Анатолій КОВАЛЕНКО