КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 33/824/258/2021
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 квітня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Гарбуза М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Гарбуза М.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 12.07.2020 року о 03 год. 00 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по пр.. Перемоги, 66 в м. Києві, керував автомобілем «Аudi» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер», проба позитивна 1,00 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, адвокат Гарбуз М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року по справі № 761/23669/20 щодо ОСОБА_1 , закрити провадження у справі за відсутності в його діях події і складу зазначеного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою, адвокат Гарбуз М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року.

В обґрунтування поданого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, зазначає апелянт про те, що ним та ОСОБА_1 самостійно вживались заходи, щоб дізнатись про дату та час судового розгляду справи, однак жодної інформації не містилось ні на офіційному сайті Судової влади, ні в реєстрі судових справ Шевченківського районного суду м. Києва. Апелянт вказує на те, що у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП прийнято рішення за його відсутності, стало відомо 05.11.2020 року, прибувши в суд для ознайомлення з матеріалами справи.

В апеляційній скарзі адвокат Гарбуз М.В. вказує на те, що оскаржувана постанова суду не відповідає фактичним обставина справи, є упередженою, формальною та винесеною з істотним порушенням вимог діючого законодавства.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, розглянута з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, оскільки судовий розгляд відбувся за його відсутності та захисника, чим порушено право ОСОБА_1 на захист, подавати клопотання та надавати докази у справі.

На думку апелянта, суд першої інстанції формально визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, але жодним чином не мотивував, що саме порушив ОСОБА_1 , оскільки диспозицією вказаної статті передбачено три різні склади адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт звертає увагу і на те, що не було жодних підстав для зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та на пропозицію поліцейських продути спеціальний технічний засіб «Драгер» для виявлення стану алкогольного сп`яніння, останній не відмовлявся, але оскільки в даного екіпажу його не було, залучили інший екіпаж патрульних. В результатом ОСОБА_1 не погоджувався, оскільки не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та взагалі не вживає алкогольні напої, про що повідомив патрульним та бажав пройти медичний огляд, що також зафіксовано на відео та зазначено ним в протоколі про адміністративне правопорушення. Також, не на місці зупинки транспортного засобу не було залучено свідків, що у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, є порушенням, на їх присутність наполягав останній, однак інспектори проігнорували вказану вимогу та не вжили законних заходів щодо їх залучення.

Натомість, у протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду.

Також апелянт зазначає про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури.

Звертає увагу апелянт на те, що для підтвердження стану тверезості ОСОБА_1 , він долучив до матеріалів справи докази на підставі ст. 251 КУпАП у вигляді відео фіксації на його телефон, з якої вбачаються дійсні підстави для зупинки транспортного засобу, яким він керував, і як поводився він та працівники поліції.

Крім того, апелянт зазначає про те, що його не відсторонили від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гарбуза М.В., які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення свідка ОСОБА_2 ; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

По-перше, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі адвоката Гарбуза М.В., вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає поновленню, оскільки його було пропущено з поважних причин.

По-друге, незважаючи на висновок судді про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 120556 від 12.07.2020; даними приладу «Драгер»; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортами поліцейських ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а також відеозаписом на DVD-R диску, який було долучено до протоколу, суд апеляційної інстанції не може з ним погодитися, з огляду на таке.

Як прямо передбачено диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою встановлена адміністративна відповідальність водіїв, зокрема за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а не за керування транспортними засобами з ознаками такого сп`яніння, як безпідставно зазначено в оскаржуваній постанові.

Виявлені у водія під час зупинки транспортного засобу ознаки алкогольного сп`яніння, передбачені п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735), є підставою лише для проведення огляду на стан сп`яніння, а не для притягнення до адміністративної відповідальності.

Що ж стосується доказів, які, за висновками судді, підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 , то вони, як окремо, так і в сукупності, не можуть бути визнані належними та беззаперечними доказами його вини у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки під час складання цього протоколу не в повній мірі були дотримані вимоги законодавства, а огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням відомчих інструкцій.

Так, відповідно до вимог п. 3 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (надалі - Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103) та відповідно до розробленої на її виконання Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно вимог, передбачених, пунктами 15-20 Розділу ІІІ. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4 до вказаної Інструкції), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Крім того, як прямо передбачено п. 22 Розділу ІІІ. Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи щодо ОСОБА_1 не містять беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані, оскільки останній, як прямо зазначено у протоколі, не погодився з результатами його огляду на місці зупинки транспортного засобу та показниками приладу «Драгер», у зв`язку з чим він підлягав огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Однак, ОСОБА_1 до закладу охорони здоров'я не доставлявся і його огляд там не проводився, що, крім пояснень останнього, підтверджується іншими матеріалами справи, в тому числі відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який було переглянуто під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому наведені результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння із застосуванням алкотестеру Drager 6829 ARНК № 0556, результат позитивний 1,00 % проміле, тест № 2333, не може служити доказом вини останнього у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейський, в порушення наведених вище вимог законодавства, не забезпечив проведення огляду ОСОБА_1 в найближчому закладі охорони здоров`я.

Вказані обставини, крім самого ОСОБА_1 , у суді апеляційної інстанції підтвердила свідок ОСОБА_2 , яка була одним із свідків у присутності яких проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складався протокол про адміністративне правопорушення, з пояснень якої встановлено те тільки той факт, що ОСОБА_1 не погодився з результатом його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а й той факт, що поліцейські не пропонували останньому пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а сам огляд на стан сп`яніння проведено з грубим порушенням порядку, встановленого діючим законодавством.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника захисника ОСОБА_1 - адвоката Гарбуза М.В. підлягаєзадоволенню, а постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Гарбузу М.В. процесуальнийстрок на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 -адвоката Гарбуза М.В. задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Голуб О.А.