ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/3286/21 Головуючий в 1 інст. Носик М.А.
Провадження № 33/807/688/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 122-4, ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Козаченко І.В. справу за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Козаченко І.В. на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, за наступних обставин.

3 серпня 2021 року, о 17.50 годині, на АЗС 07044 у Василівському районі Запорізької області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, державний номерний знак НОМЕР_1 , при заїзді на АЗС, при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно та не вибрав безпечну швидкість, в результаті чого здійснив зіткнення із заправочною колонкою. В результаті ДТП потерпілих немає, автомобіль та заправочна колонка отримали технічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1, п. 12.1 ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 4 серпня 2021 року, о 17.50 год. в м. Василівка, АЗС 07044, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв ДТП та залишив місце події. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Козаченко І.В. не погоджується з постановою суду першої інстанції, оскільки судом не перевірені обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та обставини, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, районним судом не було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про час та місце проголошення постанови районного суду, у зв`язку з чим, він був позбавлений права бути присутніми при розгляді адміністративних протоколів, позбавлений права надати пояснення, а про розгляд справи йому стало відомо лише після отримання на домашню адресу копії оскаржуваної постанови.

Тобто фактично розгляд справи відбувся односторонньо, з порушенням змагальності сторін.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 250536 від 4 серпня 2021 року вбачається, що подія відбулася 3 серпня 2021 року о 17.50 годині на АЗС 07044 у Василівському районі Запорізької області, тобто протокол він був складений днем пізніше, пояснення ОСОБА_1 не надавав та протокол не підписував.

Також ОСОБА_1 повністю не погоджується з протоколом за ст. 122-4 КУпАП, оскільки судом не з`ясовано обставини зазначені у протоколі: «Залишив місце події», і таким чином, у справі не доведено факт вчинення адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи суд не дотримався вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не проаналізував наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 10.1, п. 12.1 ПДР України є необґрунтованим.

Так п. 10.1 ПДР України регламентує дії водіїв транспортних засобів щодо початку та зміни його напрямку, але ОСОБА_1 не відомо, що саме зазначено в матеріалах справи, протоколах про вчинення адміністративного правопорушення, схемах з місця ДТП.

Просить постанову скасувати, а провадження по справі за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_1 вирішив захистити свої права, самостійно намагався винайняти адвоката, але у зв`язку з відсутністю коштів, йому запропонували звернутися до Мелітопольського місцевого центру з падання безоплатної вторинної правової допомоги.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Козаченко І.В., які підтримали апеляційну скаргу і вважає, що рішення суду є необґрунтованим і такими, що підлягає скасуванню, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Щодо питання про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В клопотанні сторона захисту, порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на поважність пропуску цього строку.

Постанова районного суду датована 20 серпня 2021 року. Правопорушник ОСОБА_1 в суді першої інстанції захищав себе самостійно.

Захиснику Козаченко І.В. 8 вересня 2021 року видано доручення Мелітопольського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на представництво ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги ст. 294, ст. 271 КУпАП не ставлять у залежність захисника на оскарження постанови районного суду та подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження від участі у розгляді справи в суді першої інстанції.

Таким чином, сторона захисту отримала повноваження на оскарження вказаного судового рішення, вже після набрання ним законної сили, а тому апеляційний суд дійшов до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявні підстави для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та ін.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі, оскільки проаналізував усі докази у їх сукупності, та дав їм належну оцінку і встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст.124 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на письмові докази, які містяться в матеріалах справи, надавши їм належну правову оцінку.

Щодо епізоду вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд, вважає, що районний суд правильно, враховуючи докази справи визнав ОСОБА_1 винуватим.

Вказаний висновок суду виходить з того, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №250536 від 4 серпня 2021 року (а.с.1, т.2), встановлено, що водій ОСОБА_1 о 17 годині 50 хвилин, 3 серпня 2021 року на АЗС, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 1102» д.н. НОМЕР_2 , при заїзді на АЗС, при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно та не вибрав безпечної швидкість, в результатів чого здійснив зіткнення з колонкою. В результаті ДТП потерпілих немає, автомобіль та колонка отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1, п.12.1 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України визначено, що водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Враховуючи вказану кваліфікацію порушень ПДР України, які ставляться у причинний зв`язок між діями водія і наслідками ДТП, суд апеляційної інстанції вважає, що вони підтверджується такими доказами: а) схемою місця ДТП (а.с.4, т.2), з якої вбачається місце зіткнення автомобіля з колонкою АЗС; б) поясненнями свідка (а.с.5, т.2), з яких вбачається, що 3 серпня 2021 року о 17 годині 45 хвилин, водій «Таврії», д.н. НОМЕР_3 під час під`їзду до колонки АЗС не обрав безпечний радіус повороту, переднім бампером здійснив зіткнення; в) фототаблицею (а.с.7-8, т.2), якою показано технічні пошкодження автомобіля та заправної колонки АЗС.

Крім того, ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи пояснив, що заїхавши на територію АЗС, він заглушив двигун та не встиг зупинитися, здійснив зіткнення із заправною колоною.

Отже, враховуючи сукупність наведених доказів, оцінюючи покази особи яка притягається до відповідальності, суд апеляційного інстанції, вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП повністю підтверджена, оскільки його дії знаходяться в причинному зв`язку між наслідками.

Щодо епізоду вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно, враховуючи докази справи визнав ОСОБА_1 винуватим.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №251544 від 4 серпня 2021 року (а.с.1, т.1) встановлено, що 3 серпня 2021 року о 17 годині 50 хвилин на АЗС 07044 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ 1102», д.н. НОМЕР_2 , ставши учасником ДТП, покинув місце пригоди. Чим порушив вимоги п.2.10а ПДР України.

Пунктом 2.10а ПДР України встановлено імперативний обов`язок водія під час ДПТ, а саме зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вказане обвинувачення підтверджується: а) схемою місця ДТП (а.с.4, т.1), якою схематично показано місце зіткнення; б) письмовими поясненнями свідка (а.с.5, т.1), згідно яких після зіткнення автомобіля з колонкою АЗС, водій залишив місце ДТП; фототаблицею (а.с.7-8, т.1), з якою вбачається механічні пошкодження автомобіля та колонки.

Під час апеляційного перегляду, правопорушник ОСОБА_1 пояснив, що після ДТП він залишив місце пригоди, оскільки не вбачав, що вказані механічні пошкодження є істотними.

Враховуючи доведений факт вчинення ДТП, пояснення порушника, суд визнає, що ОСОБА_1 умисно після зіткнення залишив місце пригоди.

Апеляційний суд не приймає доводи, що ОСОБА_1 на суб`єктивному рівні вважав таку подію неістотною, а тому залишив місце пригоди.

Відповідно до ПДР України та виходячи з об`єктивної сторони правопорушення за ст.124 КУпАП, не вказано будь-яких виключень або визначень «несуттєвих наслідків», адже законодавством чітка вказано «настання наслідків у вигляді механічних пошкоджень». Так, матеріалами справи підтверджено, що водій своїми діями наніс механічні пошкодження колонці АЗС, а тому вказане охоплюється ст. 124 КУпАП, за що водій повинен понести справедливе покарання.

Також, суд наголошує, що законодавством України встановлений імперативний обов`язок для кожного водія у вигляді «не залишати місце пригоди». Вказаними вимогами водій ОСОБА_1 проігнорував.

Доводи апелянта про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Окрім того, суд вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення (підтверджується особистим підписом у протоколі в графах «зі змістом протоколу ознайомлений, копію отримав, внесені про мене дані - правильні»), розгляду справи в суді (підписом у графі протоколу «ознайомлений з місцем та часом розгляду справи»).

Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст..122-4 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто, адміністративному правопорушенню властиві такі загально-правові ознаки, як протиправність дій, суспільна шкідливість, винуватість, караність за порушення встановленого порядку.

Враховуючи матеріали справи та особу порушника, суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, що ОСОБА_1 будучи водієм та знаючи ПДР України, в супереч вимогам ПДР України скоїв зіткнення, після чого усвідомлюючи шкідливість своїх дій, нехтуючи повагою до інших учасників ДТП, зник з місця пригоди, що свідчить про його підвищену суспільну шкідливість.

Отже, апеляційний суд вважає, що призначене адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень і для розумінням його на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Козаченко І.В. строк на апеляційне оскарження постанови Василівського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Козаченко І.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 311/3286/21