Справа № 33/812/347/21 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Бодрова О. П.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївській апеляційний суд

у складі:

головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю:

секретаря Лівшенка О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 7 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 30 березня 2021 року о 21 годині 37 хвилині в районі будинка №138 по вулиці Центральній у місті Снігурівка Миколаївської області водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mitsubishi Nativa», державний номерний знак НОМЕР_1 . У зв`язку з наявністю явних ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол в присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Апелянт вважає, що постанова не відповідає вимогам закону.

Зазначає про те, що суддею у судовому засіданні допитаний в якості свідка лише один інспектор поліції, а інший не викликаний, незважаючи на наявність його клопотання, що призвело до суттєвого порушення права апелянта на захист.

Не допитані також інші свідки, а посилання судді на їх письмові пояснення, одні з яких є копією, є порушенням процесуального закону.

У протоколі про адміністративне правопорушення час його складання вписаний представниками поліції пізніше, та не вказаний перелік усіх додатків, що додані до нього. У протоколі також відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалися відеозаписи на місці стоянки транспортного засобу. Сам запис не є безперервний.

Також у справі не має жодного доказу, що саме він керував транспортним засобом, а його сидіння на місці водія після зупинки автомобіля, не є належним доказом керування ним транспортним засобом.

Не надано судом оцінки неправомірним діям поліцейських, які знаходилися на місці події, оскільки вимога поліцейських про проходження ним огляду на стан сп`яніння є незаконною.

Посилаючись на різні нормативні акти, апелянт зазначав, що він від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі не відмовлявся, так як направлення на проходження такого огляду поліцейськими йому не надано. Не був він і відсторонений від керування автомобілем, а посилання суду на відсутність у нього бажання пройти медичний огляд на стан сп`яніння не передбачений діючим законодавством.

Під час зупинки документи на транспортний засіб та водійське посвідчення у нього представниками поліції не вилучались.

Нажаль, суддя першої інстанції вищезазначеним фактам у своїй постанові оцінку не дала, що призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Справа судом апеляційної інстанції призначена до слухання на 3 листопада 2021 року на 13.00 годину, про що ОСОБА_1 повідомлений належним чином, та таке повідомлення підтверджено, як отриманням ним особисто електронного листа 20 жовтня 2021 року, так і зворотними повідомленнями-повістками, отриманими також особисто 22 жовтня 2021 року (а.с.139-145).

Разом з тим, у судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, направив поштою особисто підписаний ним лист від 25 жовтня 2021 року, у якому підтримав вимоги скарги та просив розглянути справу за його відсутністю у зв`язку з необхідністю відбути у відрядження для розв`язання юридичних питань за місцем роботи. Будь-яких клопотань ним не заявлено (а.с.146).

В той же час 2 листопада 2021 року на адресу суду надійшла сканкопія клопотання від імені ОСОБА_1 , яка не підписана, як ним особисто, так і за допомогою кваліфікованого електронного підпису (а.с.149-150), що у відповідності до частини 1 статті 6 та частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» не є допустимим електронним документом, який може підтверджувати поважність причин неявки до судового засідання апелянта.

Також в цьому клопотанні, направленому на адресу суду невідомою особою від імені апелянта, підставою для відкладення слухання справи зазначено необхідність укласти договір з адвокатом, та одночасно не наведені підстави для відхилення раніше поданого особисто апелянтом клопотання про слухання справи за його відсутністю за наявністю у нього свідоцтва на заняття адвокатської діяльністю, а також підвищення кваліфікації у галузі права.

До судового засідання 3 листопада 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, інших заяв та клопотань, окрім заяви від 25 жовтня 2021 року про розгляд справи за його відсутністю, у зв`язку з відрядженням, не надав.

Разом з тим, до суду надійшла копія заяви від імені захисника адвоката Діяментовича Д. Г., з яким ОСОБА_1 , та адвокатом Мокіним І. С., укладено договір на надання юридичної допомоги. У клопотанні заявлено про відкладення слухання справи з мотивів необхідності ознайомитися з матеріалами справи, та участі захисника в розгляді іншої справи в той же день о 13.30год.. Дат та вільного часу, у якій захисник може взяти участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, ним суду не повідомлено. Заява, як електронний документ не підписана кваліфікованим електронним підписом (а.с.154-158).

Слухання справи, призначене на 3 листопада 2021 року не відбулося, з причин неявки захисника та подачею ним клопотання.

У той же день захисник Діяментович Д. Г. та Устіченко К. К. належним чином повідомлені про відкладення слухання справи на 5 листопада 2021 року, у зв`язку з необхідністю захисника ознайомитися з матеріалами справи, та участю в розгляді іншої справи.

За наявністю карантинних обмежень, які не передбачають зупинення або продовження процесуальних строків розгляду справи, обом адвокатам роз`яснено порядок розгляду справи у апеляційній інстанції, де явка не є обов`язковою, а строки розгляду є скороченими, в тому числі усі можливі способи участі у розгляді справи через електронний суд або за допомогою системи відеозв`язку EASYCON.

Між тим захисником Діяментовичем Д. Г. не лише не здійснено спроби для ознайомлення з матеріалами справи, а ще не направлено будь-якого клопотання про слухання справи за допомогою засобів електронного зв`язку, натомість знову надіслано клопотання від 4 листопада 2021 року, яке не підписано кваліфікованим електронним підписом, про відкладення слухання справи з двох причин: знаходження ОСОБА_1 у відрядженні, та участі самого захисника у розгляді інших справ (кримінальної 5.11.2021 о 9.00, клопотання про відвід 5.11.2021 о 11.15 та кримінальної 5.11.2021 о 13.00) та з одночасною вимогою при відкладенні слухання узгодити попередню дату наступного слухання з ним без вказання вільного у нього часу від участі в інших засіданнях, та з огляду на 20-ти денний строк розгляду у суді апеляційної інстанції. Інших клопотань та заяв, які стосуються суті розгляду справи про адміністративне правопорушення, ним не заявлено.

Відповідно до статті 294 КУпАП апеляційний перегляд справи здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Неявка в судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про дату слухання справи не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини їх неявки або відсутні дані про їх належне повідомлення.

Отже, основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість її вирішення у відповідному судовому засіданні за наявністю поважних причин, які не викликають сумнівів у зволіканні з розглядом самої справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, виходячи з поданого особисто ОСОБА_1 клопотання про слухання справи за його відсутністю, у зв`язку з відрядженням з 3.11.2021 (а.с.146-147), наявність у нього статусу адвоката, та одночасно іншого клопотання, яке не є електронним документом, оскільки не підписано апелянтом, та направлено до суду невідомою особою, підстави та поважні причини для відкладення слухання справи відсутні.

Зазначення захисником Діяментовичем Д. Г. у клопотанні від 4 листопада 2021 року про відкладення слухання справи через неможливість явки ОСОБА_1 до суду через знаходження апелянта у відрядженні, не може бути розцінена як поважна причина для відкладення слухання, так як самим ОСОБА_1 ця ж сама причина вказана у заяві від 25 жовтня 2021 року, як підстава для слухання справи за його відсутністю та не бажання з`являтися у судове засідання суду апеляційної інстанції.

Тому єдиним доводом клопотання захисника про відкладення слухання справи, причиною його неявки до суду апеляційної інстанції є надання переваги участі у розгляді іншої справи та не бажанні скористатися правом на участь у розгляді справи за допомогою електронних засобів відеозв`язку, з огляду на закінчення слухання іншої справи 5.11.2021 о 9год.40хв., тобто до початку судового засідання у суді апеляційної інстанції, та відсутністю поважної причини неявки самої особи, яка подала апеляційну скаргу, у зв`язку із подачею особисто ОСОБА_1 заяви про слухання справи за його відсутністю.

Таким чином, за наявністю заяви про слухання справи за відсутністю ОСОБА_1 та відсутністю поважних причин його неявки, та неявки його захисника, а також реалізацією ОСОБА_1 свого права на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 294 КУпАП), суд апеляційної інстанції доходить висновку про можливість розглянути справу у відсутність апелянта та його захисника.

Перевіривши наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи, а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, так як висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вірними.

Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які спростовують доводи апелянта, викладені ним у апеляційній скарзі.

Так, відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

У оригіналі та наданій водієм копії протоколу міститься дані про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто усі обставини, які стосуються події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за наявності яких протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі.

Доводи про відсутність у протоколі часу його складання, який на переконання апелянта, внесений представниками поліції пізніше, не впливає на належність самого доказу, оскільки усі реквізити, які повинні у відповідності до статті 256 КУпАП зазначатися при його складанні: дата, місце та посада з ОСОБА_2 особи, яка його склала, в ньому містяться.

Посилання апелянта на відсутність у справі направлення його на огляд в медичний заклад, який повинен видати представник поліції, та безпідставне зазначення суддею про відсутність у нього бажання пройти такий огляд, не відповідає не лише змісту пункту 2.5 ПДР України та положенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), а і складу адміністративного правопорушення, викладеного у диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП.

Так, у відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7 розділу І та положеннями розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких записів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду за допомогою технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного чи іншого виду сп`яніння у медичному закладі видається поліцейським, у випадку незгоди водія з результатами показників Драгеру при огляді, що проведений поліцейськими на місці зупинки, або бажанні пройти такий огляд лише у медичному закладі.

Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, посилаючись, як на відсутність підстав для його зупинки, так і на відсутність доказів того, що він керував транспортним засобом.

Усі матеріали відеозапису, які здійснені за допомогою нагрудної камери поліцейських з одночасною зйомкою на відеокамеру телефону, додані до протоколу про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 266 КУпАП. Посилання водія на відсутність вказівки у протоколі на вид технічного засобу, за допомогою якого вона проводилася, не має процесуального значення для правової кваліфікації дій правопорушника.

Аналогічними є твердження про відсутність безперервності запису, які спростовані, як записом на нагрудну камеру «DSI000000», що здійснюється достатньо тривалий час (приблизно півгодини), та починається в одному файлі, після чого продовжується у іншому з того же самого часу (21.52), так і відеозаписом тих самих подій на відеокамеру телефону.

З відеозаписів, зроблених різними технічними засобами відеозапису, вбачається, що автомобіль, який рухається та належить ОСОБА_1 , супроводжується автомобілем поліції, та через деякий час вони разом зупиняються, після чого відразу представник поліції підходить до транспортного засобу, належного ОСОБА_1 , з боку водійської двері, стукає у неї, коли справа позаду автомобіля підходить пасажир, а обличчя водія ОСОБА_1 , який сидить за кермом, вбачається через водійські двері автомобіля (IMG6244). Фіксація особи водія, після зупинки автомобіля, додатково підтверджена висловлюваннями та поведінкою ОСОБА_1 , який на питання поліцейських, незважаючи на його ж доводи про відсутність доказів, що саме він керував автомобілем, заявляє, що представники поліції його (водія, який керував автомобілем) «підрізали», та безпідставно зупинили, та наполягає на складанні відносно себе протоколу про адміністративне правопорушення. Усі дії та поведінка ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписі, викликають сумніви у їх адекватності, та підтверджує підстави виникнення у представників поліції обґрунтованої вимоги щодо проходження ним огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що суддею не дана оцінка неправомірним діям представників поліції, не заслуговує на увагу, оскільки таке питання не є обставиною, що підлягає з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280, 283 КУпАП).

Такими же є і посилання на допит одного із поліцейських, в якості свідка, та відмова у допиті іншого, оскільки показання поліцейських відносно виконання ними посадових обов`язків щодо оформлення матеріалів за наслідками виявленого правопорушення, не має процесуального та правового значення, так як вони є особами, які уповноважені на складання протоколів у справах про адміністративне правопорушення та збору доказів, а тому їх показання не можуть бути доказом по справі за складеним ними протоколом у розумінні статті 272 КУпАП.

За таких обставин, із наданих патрульними поліцейськими відеозаписів, вбачається, що водію ОСОБА_1 неодноразово роз`яснювалося право на проходження огляду, на що він надавав різного роду коментарі, заперечення, доводи, зазначав про те, що є адвокатом, але жодного разу не надав згоди на проходження огляду на місці зупинки або у медичному закладі, та не надав такої відповіді, що була б тотожна згоді, або продемонстрував поведінку про надання своєї згоди на проходження огляду на стан сп`яніння. За цими відеозаписами представниками поліції у присутності свідків йому роз`яснено право на проходження огляду у встановленому порядку, про що додатково зачитано вголос зміст протоколу, та прочитано самим ОСОБА_1 під час підписання протоколу в обраних ним, на свій розсуд, рядках. Заперечень та зауважень з боку ОСОБА_1 при підписанні протоколу ним не написано (а.с.2, 16).

Безпідставним в цьому разі є і посилання ОСОБА_1 на відсутність окремого відсторонення його від керування транспортним засобом, у зв`язку з роз`ясненням такого застереження представником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та залишення водієм місця події, після складання протоколу із знайомими йому особами, які прибули для його супроводу додому.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, складеного у присутності ОСОБА_1 , пояснення свідків, які були присутні при його складанні, у відповідності до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, чим за складеним протоколом порушив пункт 2.5 ПДР України.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та його зміст щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписі здійсненому працівниками поліції.

Зміст усіх доданих відеозаписів ретельно досліджений суддею першої інстанції, яким встановлено, що ОСОБА_1 , як водій керував транспортним засобом, та на вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду в присутності двох свідків.

Крім цього обставини встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджені також і іншими письмовими доказами, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с.4, 5), якими особисто підписано зміст протоколу (а.с.2).

Підстав вважати, що письмові пояснення ОСОБА_4 надані до протоколу у копії, а не в оригіналі, - не має, так як пояснення двох свідків, з їх слів, записувалися різними патрульними поліцейськими, які використовували відповідно різного кольору ручки.

Тому, при прийнятті рішення, суддя обґрунтовано врахував ці письмові пояснення свідків (а.с.4-5), які хоча не були допитані судом, але їх письмові пояснення відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, наведені показання свідків узгоджуються з відеозаписом та свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

На підставі наведеного, суддя першої інстанції надав правильну оцінку усім наданим доказам, та дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 перебував за кермом належного йому автомобіля, а при виявлені ознак, що можуть свідчати про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, з надуманих та нічим не підтверджених підстав.

Отже, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено водію ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання на наявність судових рішень про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень за вчинення ОСОБА_1 інших адміністративних правопорушень, не впливає на кваліфікацію його дій за встановленими судом обставинами події та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 7 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова