№ 536/1589/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Кременчук

Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Колотієвський Олександр Олександрович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2021 року о 20 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 керував мотоциклом Honda SH300ANF02 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння в с Кривуші, вул. Б. Хмельницького, та при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем BMW 520D д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався назустріч. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря нарколога.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти вказаних правопорушень, та обґрунтував заперечення тим, що його осліпив зустрічний транспорт під час руху, також у нього було спущене колесо, точно вказати місце зіткнення не може, підписи на схемі місця ДТП та письмових поясненнях належать йому, але пояснення він не читав, оскільки було погане освітлення в автомобілі поліції. До ДТП в цей же день, вранці, він вживав алкогольні напої.

Захисник Кривоноса С.Г. зазначив, що в протоколах про адміністративне правопорушення стоїть різний час вчинення правопорушення, а саме в протоколі за ст.124 КУпАП вказано 20 годин 15 хвилини, а за ст.130 КУпАП 21 година 15 хвилин, хоча ДТП відбулося о 20 годині 15 хвилин, що не оспорюється сторонами. Крім того, відповідно до Конвенції «Про дорожній рух» від 08.11.1968 року, у справах про адміністративні правопорушення необхідно встановлювати кількість проміле особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також, з урахуванням позиції ОСОБА_1 в судовому засіданні, просив суд призначити судову автотехнічну експертизу, та провести додатковий огляд місця ДТП для встановлення місця зіткнення.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що зіткнення відбулося на його смузі руху, від ОСОБА_1 був чутний запах алкоголю. Після ДТП він викликав працівників поліції та швидку допомогу; працівник швидкої допомоги повідомив, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Безпосередньо перед зіткненням, ОСОБА_1 виїхав на його смугу руху, і він був змушений виїхати на узбіччя для уникнення зіткнення. Відразу після ДТП ОСОБА_1 намагався залишити місце ДТП. ОСОБА_1 брав участь у складанні схеми місця ДТП, повідомивши та вказавши місце зіткнення, що відбулося на зустрічній смузі руху ( ОСОБА_2 ), пропонував відшкодувати шкоду на місці ДТП, зауважень до письмових пояснень та схеми місця ДТП у ОСОБА_1 не було.

Інспектори поліції в судовому засіданні повідомили суду, що прибули до місця ДТП за викликом 102, на узбіччі стояв автомобіль BMW, а на смузі його руху лежав скутер. Водій скутера ОСОБА_1 вказував, що зіткнення відбулось на зустрічній смузі руху, куди він виїхав. ОСОБА_1 повідомив, що виїхав на зустрічну смугу руху, оскільки у нього було спущене колесо і він не впорався з керуванням. Місце зіткнення визначали зі слів водіїв. Зауважень до схеми місця ДТП у учасників ДТП не було. ОСОБА_1 запропонували проїхати до наркологічного диспансеру для встановлення стану алкогольного сп`яніння. Висновком лікаря було підтверджено стан сп`яніння ОСОБА_1 . Крім того, коли вони поверталися з наркологічного диспансеру, ОСОБА_1 вказав, що він вживав горілку до ДТП.

Суд, дослідивши матеріали справи, пояснення учасників судового засідання, приходить такого висновку.

Так, судом встановлено, та не оспорюється учасниками ДТП, що вказана пригода мала місце. ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що зустрічний транспортний засіб його осліпив та у нього було спущено колесо, на зустрічну смугу руху не виїжджав.

Суд, надаючи оцінку таким показам, вважає що вони є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки, по-перше, п.19.3 ПДР України встановлює, що у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.

По-друге, ані письмові пояснення, ані схема ДТП, які підписані ОСОБА_1 не мають будь-яких заперечень щодо викладених обставин.

Крім цього, клопотання про призначення експертизи має необґрунтований характер, що на переконання суду заявлено з метою затягування розгляду справи, оскільки експертиза призначається у разі, коли обставини справи не дають розуміння виникнення події, та для встановлення такої необхідні спеціальні знання. Суд в вданому випадку за вказаних обставин не вважає, що подія має інші варіанти, ніж ті, що досліджені і вказані, а тому немає необхідності у спеціальних знаннях.

Що стосується пояснень захисника Кривоноса С.Г. щодо зазначення проміле відповідно до Конвенції «Про дорожній рух» , суд вважає, що це вільне та таке, що не відповідає дійсності тлумачення норм вказаної конвенції, оскільки Конвенція не містить обов`язок щодо встановлення проміле.

Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 проміле у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 проміле

До того ж, відповідно до вимог Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння лікарем встановлюється діагноз (п. 15 Розділу ІІІ Інструкції). В той же час нормативно-правові акти не вимагають зазначення кількості проміле у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, пункт 7, яким визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові, міститися у Розділі ІІ Інструкції, який визначає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, а не порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я і оформлення його результатів, який проходив ОСОБА_1 , тобто порядок, на який посилається захисник, не підлягав застосуванню за встановлених обставин.

Кількість проміле зазначається в акті, на підставі якого лікарем надіється відповідний висновок. Протягом всього часу розгляду справи вказаний висновок стороною захисту під сумнів не ставився, а виник лише за два дні до спливу строків притягнення до відповідальності. Клопотань про невідповідність акту та висновку не ставилось. Акт не надавався.

Також, захисник вказував, що під час огляду на стан сп`яніння були відсутні два свідка, тому такий огляд здійснений з порушенням.

Суд з таким твердженням також не може погодитися, оскільки присутність двох свідків передбачена під час огляду на місці зупинки, в той час, інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння не містить вимоги щодо наявності двох свідків у разі огляду у лікаря нарколога.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.124, ч.1 130 КУпАП, підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 245098 та ДПР18 № 245097, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями, поясненнями працівників поліції та особистим визнанням вини.

ОСОБА_1 своїми протиправними діями порушив п.2.9 а, п. 13.3,«Правил дорожнього руху України», відповідно до ст.124 та ч.1 130 КУпАП.

Пом`якшуючих відповідальність порушника обставин судом не встановлено.

Обтяжуючих відповідальність порушника обставин судом не встановлено.

Як передбачено ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір», тобто 454 гривні.

Керуючись ст. ст. 40-1, 124, 130, 283,284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ « Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням статті 36 КУпАП, та застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 гривні судового збору.

На постанову може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 10 днів.

СуддяОлександр Олександрович Колотієвський