Справа№ 953/8028/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" липня 2021 р.Київський районний суд м. Харкова у складі: судді Божко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресом: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 44-3 КУпАП,-
Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.04.2021 р. серії ВАБ№316196, ОСОБА_1 , знаходився в магазині без захисної маски, чим порушив Постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність закриття провадження в зазначеній справі з наступних підстав.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.
Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма права є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретну норму нормативно-правового акту, яким встановлюється відповідні правила та якої не дотрималася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
У зв`язку з бланкетністю правової норми ст. 44-3 КУпАП, посилання в протоколі на нормативно-правові акти, які регулюють питання порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами є обов`язковим. Зазначена норма має бути чітко викладена в протоколі, щоб особі, яка притягається до адміністративної відповідальності була зрозуміла суть викладеного правопорушення, яке вона вчинила.
Стаття 256 КУпАП передбачає, що в протоколі про адміністративне правопорушення окрім того зазначається і нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що було порушено Постанову Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. №1236, не вказано конкретно пункту, який ОСОБА_1 було порушено, тобто не зазначено суті адміністративного правопорушення. .
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винува-тості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Згідно з приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Суддя не в праві самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.»
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Отже, інформація, зазначена у протоколі, не відображає суті інкриминованого правопорушення як на дате складання протоклу, так яі на час розгляду справи у суді.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Основного Закону України).
У Рішенні від 29 червня 2010 р. №17-рп/2010 Конституційний Суд України вказав, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваностізастосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дають змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Європейський Суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях звертав увагу на необхідність дотримання національними органами принципу правової визначеності. Так, у справі «Салов проти України» (рішення від 6 вересня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що однією з вимог, яка випливає з вислову «передбачений законом» є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатьою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість за необхідності за належної правової допомоги передбачити наслідки до яких може призвести певна дія. Рівень передбачуваностізначною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості та статусу тих, до кого він застосовується.
Необхідно зазначити, що у ч. 3 ст. 62 Конституції України закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на при припущеннях.
Всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 62 Конституції України, трактуються на користь особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Отже, суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, дійшов висновку, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.
У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.44-3 КУпАП, ст. ст. 9, 247, 268, 283-285 КУпАП України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду протягом десяти днів, апеляція на яку подається через районний суд.

СУДДЯ