Яготинський районний суд Київської області
Cправа №: 382/724/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 432685 від 12.06.2021 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що він 12.06.2021 року о 13 годині 30 хвилин в м. Яготин Бориспільського району Київської області по вул. Незалежності керував автомобілем ЗАЗ 11022 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога КНП «Згурівська центральна районна лікарня» Згурівської селищної ради. Результат огляду позитивний, алкогольне сп`яніння.

Представник ОСОБА_1 направила на адресу суду письмові пояснення в яких вказала, що ознайомившись із наявними матеріалами справи хоче звернути увагу суду на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо факту керування асме ОСОБА_1 автомобілем марки ЗАЗ 11022, д.н.з. НОМЕР_2 . Зокрема, як вбачається з доданого до матеріалів справи компакт-диску, відеозапис, що відображає ідентифікацію особи, яка керувала 12 червня 2021 року транспортним засобом марки ЗАЗ 11022, д.н.з. НОМЕР_2 відсутня, а містить інформацію моменту освідування ОСОБА_1 у медичному закладі в смт. Згурівка. Отже, з огляду на вищевказане, відеозапис, що доданий до матеріалів справи не можна вважати достатнім, належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності. Відтак вважає, що відомості щодо керування ОСОБА_1 автомобілем у протоколі про адміністративне правопорушення викладені на припущеннях, оскільки матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений по вул. Незалежності в м. Яготин Київської області.Більше того, ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом 12 червня 2021 року, а лише перебував поруч з автомобілем коли до нього підійшли працівники поліції. Так, 12 червня 2021 року ОСОБА_1 відпочивав в парку по вул. Незалежності, в м. Яготин разом із зятем та онуками, оскільки ОСОБА_1 в той день вживав пиво, транспортним засобом керував саме зять ОСОБА_1 . Разом з тим, на зазначені обставини працівники поліції уваги не звернули та вважали за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Відтак, з огляду на вказані обставини, в діях ОСОБА_1 не вбачається порушення п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАПнастає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, з огляду на вказану норму, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом особами в стані алкогольного. Відповідальність за перебування особи поруч з автомобілем в стані сп`яніння даною статтею не передбачена. Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Крім того, з огляду судової практики вбачається наступне: «у судовому засіданні встановлено, що інспектор поліції, який склав протокол БД № 061604 від 06.01.2018р. відносно ОСОБА_1, не зупиняв автомобіль НОМЕР_3, а встановив тільки факт стоянки нього автомобіля, який був припаркований, тобто даний автомобіль стояв і не рухався. Таким чином, складений протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є незаконним і не може бути підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки останній не керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння і не був зупинений працівником патрульної поліції під час такого керування.» (Постанова Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.02.2018 роки у справі № 487/207/18). «З наданого до суду відеозапису з камери нагрудного реєстратора патрульного поліцейського вбачається, що патруль під`їхав до автомобілю ЗАЗ Деу, д.з. НОМЕР_3 , коли транспортний засіб стояв і не рухався. Відповідно до диспозиції статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність за даною нормою закону передбачена за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння при керуванні транспортним засобом з ознаками сп`яніння. Приймаючи до уваги, що з досліджених судом фактичних даних не вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ Деу, д.з. НОМЕР_3 , 18 березня 2017 року в районі будинку № 1КА по вул. С. Грицевця в м. Харкові, суд приходить до висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.» (постанова Орджонікідзевсвкого районного судум. Харкова від 10 травня 2017 р. у справі № 644/1866/ 17). «Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням наведеного, суддя приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні допустимі докази, які б без сумніву підтверджували факт керування ОСОБА 1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а отже вина останнього у інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною, тому провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення - відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.» (постанова Зачепилівського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року у справі № 620/106/18). «Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння. Виходячи з встановлених судом обставин справи, доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не встановлено.» (постанова Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 4жовтня 2018 року у справі № 188/1322/18). Крім того, як вбачається з матеріалів справи та долученого відеозапису, працівниками поліції в порушення Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не проводилося тестування ОСОБА_1 технічними засобами на місці зупинки транспортного засобу. Так, згідно п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). До того, слід звернути увагу суду на те, що свідків на місці зупинки транспортного засобу залучено не було. В той же час, відповідно до п. 6 розділу II Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Також з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що записи в нього здійснювалися додатково після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. А саме в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповадальності за ст. 130 КУпАП від 12.06.2021 року чітко видно, що ч. 1 ст. 1130 КУпАП дописана іншою особою (різний почерк та колір чорнил ручки).

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин кожної справи, розглядаючи справу суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 р. І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 1 р. ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 6 р. ІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до п. 7 р. І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 р. І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Пункт 6 р. ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом Інструкція 2), передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суддя, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного:

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає га громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року при оцінці доказів суд повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У справах про адміністративні правопорушення на які Європейський суд з прав людини поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції про права людини і основоположних свобод: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно п.п. 6, 7 розділу 10 Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду; не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є тільки в разі якщо водій відмовився проходження огляду на стан сп`яніння саме у встановленому законом порядку, а в цьому випадку цей порядок дотримано не було, тому у відповідності до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд вважається недійсним.

Відповідно до розділу І п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним Наказом № 1452/735 від 09.11.2015 року МВС України та Міністерства охорони здоров`я України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та перебував в стані алкогольного сп`яніння саме за кермом, а також наявне порушення вимог розділу І п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним Наказом № 1452/735 від 09.11.2015 року МВС України та Міністерства охорони здоров`я України, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 62 Конституції України, якою встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, та з огляду на викладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити, за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушеня передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 1, 2, 7, 9, 245, 251, 252, 256, 266, 280, 283-289 КУпАП, Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Строк пред`явлення до виконання даної постанови три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Кисіль О. А.