ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1794/21 Справа № 192/1454/21 Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційну скаргу особи, яка притягаєтеся до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нікополі Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір 454 грн..

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 30 вересня 2021 року о 22 годині 10 хвилин на 440 км а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя керував автомобілем «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу співробітників поліції пройти у встановленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння відмовився на бодікамеру співробітника поліції 0000428, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі; або змінити вказану постанову в частині покарання, виключивши з рішення суду додаткове покарання як позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В якості доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт звертає увагу, що він дійсно керував автомобілем у час, дату зазначені в постанові, проте відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння через те, що супроводжував карету швидкої допомоги, яка везла близьку йому людину на госпіталізацію. На думку апелянта суд безпідставно послався як на доказ його винуватості на протокол про адміністративне правопорушення від 30.09.2021, однак щодо нього було складено протокол 21.09.2021. Також, ОСОБА_1 вважає, що встановлені ознаки наркотичного сп`яніння є безпідставними та надуманими. Апелянт зводить свої доводи до відсутності у справі доказів його винуватості, що є підставою для скасування постанови.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що працює неофіційно водієм, а тому позбавлення права керування транспортним засобом призведе до втрати доходу для його існування.

В судому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку ОСОБА_1 перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині недоведеності наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є неспроможними та спростовуються наявними у справі доказами.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: даними викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, актом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного у зв`язку з виявленими у нього ознаками: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 вересня 2021 року, відеозаписом з нагрудної камери 0000428, на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Поряд з цим, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечувалось те, що він огляд на стан наркотичного сп`яніння, на вимогу працівника поліції, не пройшов.

Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою встановлення стану сп`яніння через те, що супроводжував машину швидкої допомоги, не спростовує його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, містить виправлення в даті його складання, є слушними, однак у сукупності з іншими доказами та показами самого апелянта підтверджує те, що подія мала місце саме 30 вересня 2021 року, а тому це виправлення не може слугувати безумвною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

При апеляційному розгляді справи не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Поряд з цим, слід зазначити, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, не передбачає альтернативного виду додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а тому підстави для змінити постанови в частині накладення адміністративного стягнення у цій справі відсутні.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко