Провадження № 3/127/7708/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2021 о 04.03 год. на 310 км автодороги М-21 ОСОБА_1 керував автомобілем марки Skoda, д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що його зупинили безпідставно. Він перебував у адекватному стані, пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні йому не пропонували. Вважає, що використання газоаналізаторів не ґрунтується на приписах закону.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

В матеріалах справи наявні акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі Акт), а також роздруківка показників спеціального технічного засобу (далі Роздруківка), відповідно до яких констатований факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння 0,89 ‰.

Заперечуючи наявність у його діянні складу правопорушення, ОСОБА_1 посилався на порушення порядку проведення зазначеного огляду. Оцінюючи зазначені доводи ОСОБА_1 , суд враховує таке.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Слід зауважити, що процедура такого огляду регламентована реченням другим частини другої статті 266 КпАП, зі змісту якого випливає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Відповідно до приписів реченням третього частини другої статті 266 КпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, реченням першим частини третьої статті 266 КпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських (далі Запис) випливає, що працівники поліції назвали ОСОБА_1 виявлені у нього ознаки сп`яніння наявність запах алкоголю (перегара) з рота і запропонували у зв`язку з цим пройти огляд на стан сп`яніння. Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 посилався на безпідставність здійснення зупинки керованого ним транспортного засобу. Разом з тим, суд вважає, що питання правомірності здійсненої зупинки не є предметом судового дослідження у межах зазначеного провадження, натомість під час розгляду справи має бути перевірений факт перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, а також дотримання процедури такого огляду.

Отже, оцінюючи доводи ОСОБА_1 та надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні була підтверджена наявність правової підстави для огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, передбачена пунктом 3 розділу І Інструкції.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 щодо того, що працівники поліції не мали права застосовувати газоаналізатор, за допомогою якого проведений його огляд, суд враховує таке.

За клопотанням ОСОБА_1 суд витребував належним чином завірені копії документів щодо застосованого газоаналізатора, а саме сертифікату відповідності, свідоцтва про державну реєстрацію та повірку. Згідно з наданими суду належним чином завіреними копіями документів правові підстави вважати, що застосований газоаналізатор, за допомогою якого проведений огляд ОСОБА_1 , не міг бути використаний, у тому числі й у зв`язку з тим, що він не пройшов відповідну повірку та сертифікацію, відсутні.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 про недотримання порядку проведення його огляду на стан сп`яніння у зв`язку з тим, що йому не був запропонований огляд у закладі охорони здоров`я, суд враховує таке.

З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що перед проведенням огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу (газоаналізатора) був проведений контрольний забір повітря. Лише після цього ОСОБА_1 запропоноване проходження огляду на стан сп`яніння. Після проведеного огляду за допомогою спеціального технічного засобу (газоаналізатора), як випливає із Запису, ОСОБА_1 свою незгоду з отриманими результатами не висловлював. Суд вже вище зазначав, що реченням першим частини третьої статті 266 КпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, правові підстави для направлення ОСОБА_1 на стан сп`яніння у заклад охорони здоров`я на час проведення його огляду були відсутні, оскільки, як суд вже зауважив, ОСОБА_1 свою незгоду з отриманими результатами не висловлював.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 в частині необхідності виклику для допиту в судовому засіданні свідків, суд враховує, що у клопотанні про здійснення виклику для допиту в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та працівника поліції Клюси Д. особа, яка притягується до відповідальності, не зазначила, які саме обставини має намір перевірити шляхом допиту зазначених свідків. При цьому суд враховує, що процедура здійснення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння зафіксована на Записі, який був судом оглянутий у судовому засіданні.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що правові підстави для визнання наданих суду доказів недопустимими встановлені не були. Правові підстави для визнання огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння відповідно до приписів частини п`ятої статті 266 КпАП відсутні.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами ОСОБА_1 раніше був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 121 КпАП. Слід при цьому зауважити, що санкція закону, яким встановлена адміністративна відповідальність за вчинене ОСОБА_1 правопорушення, є безальтернативною, тобто передбачає стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом. Саме тому суд вважає за доцільне з метою попередження вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: