ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/326/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю секретаря Вакула Н.С., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Цимбалюк С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Цимбалюка С.В. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_1 -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1969 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 28 липня 2020 року о 17 год 42 хв у м. Харкові на перехресті вулиці Клочківської та вулиці Павлівська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Evanda, державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора, який забороняє рух та здійснив зіткнення з транспортним засобом Toyota Avalon, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на зелений сигнал світлофора. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підп. е) п. 8.7.3 Правил дорожнього руху. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги підп. е) п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі захисник Цимбалюк С.В. просив постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2020 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Посилається на те, що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд першої інстанції зазначив, що при розгляді справ, передбачених ст.. 130 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, однак у цій справі особа притягалась до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом у справі, а також схема місця ДТП не містить відомостей хто з водіїв рухався на забороняючий сигнал світлофору. Суд першої інстанції прийняв до уваги пояснення ОСОБА_2 , а пояснення ОСОБА_1 залишив поза увагою. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 виїжджав на перехрестя вулиць на зелений сигнал світлофору, то інші учасники дорожнього руху повинні були його пропустити, оскільки він закінчував свій маневр, що передбачено п. 16.8 ПДР України. Вказує, що в матеріалах справи немає відеозапису роботи світлофору та порядку проїзду цього перехрестя.

Крім того, захисник Цимбалюк С.В. просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2020 року, посилаючись на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні в суді першої інстанції участі не приймала, а він особисто подавав заяву про відкладення розгляду справи, копію оскаржуваної постанов не отримував ані він ані ОСОБА_1 .

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за скаргою захисника Цимбалюк С.В. в інтересах ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги, з урахуванням пояснень його захисника, повідомлений належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Цимбалюк С.В. повідомив, що ОСОБА_3 не бажав приймати участь у розгляді апеляційної скарги, а тому вважав за можливе провести апеляційний розгляд без його участі.

Крім того, в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явились потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Прокоп`єв К.Є., які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

01 вересня 2021 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява адвоката Прокоп`єва К.Є., в якій він просив провести судове засідання без його участі та без участі потерпілого ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 269 та 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Цимбалюка С.В. без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , а також потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Прокоп`єва К.Є.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Цимбалюк С.В., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_3 щодо порушення Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої захисником апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, пояснення ОСОБА_2 , відомості листу КП «Харків-Сигнал».

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керуючи автомобілем проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофору, який забороняє рух та здійснив зіткнення з транспортним засобом, який рухався на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та зазнали матеріальних збитків.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручні підпис та пояснення в цьому протоколі.

Належить взяти до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, в своїх письмових поясненнях (арк. 3) потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що «.. 28.07.2020 г. в 17.44 час. Произошло ДТП по ул. Клочковская/ул. Космическая. Он двигался на автомобиле по ул. Клочковской столкнулся с другим автомобилем, который пересекал улицу Клочковскую и двигался на ул. Космическую. Потерпевший двигался на зеленый сигнал светофора в потоке машин в правом ряду, из-за машины слева указанный выше автомобиль выскочил ему наперерез».

Суд першої інстанції прийняв ці пояснення до уваги та розцінив їх як такі, що відповідають дійсності, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

В матеріалах справи міститься відеозапис події ДТП (арк. 17). В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник не заперечував, що на цьому відеозаписі зафіксована подія ДТП саме за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані на цьому відеозаписі об`єктивно відображають подію ДТП, яка мала місце 28.07.2020 року об 17.42 год. на перехресті вулиць Клочківська та Космічна за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що водій ОСОБА_2 рухався на автомобілі по вул. Клочківська у м. Харкові у крайній правій смузі свого руху та почав проїзд перехрестя з вулицею Космічна саме на зелений сигнал світлофору.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати, що інші учасники виконують ці Правила.

Отже, починаючи проїзд перехрестя, рухаючись на зелений сигнал світлофору, ОСОБА_2 розраховував, що інші учасники дорожнього руху, яким заборонений у цей проміжок часу проїзд перехрестя, будуть виконувати вимоги ПДР України.

Крім того, захисник посилається на вимоги п. 16.8 ПДР України, а саме на те, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Проте суд апеляційної інстанції погоджуючись з таким твердженням захисника, вбачає, що відповідно до вимог п. 8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Аналізуючи такі вимоги пункту 8.10 ПДР України, ОСОБА_1 , виїхавши на дозволяючий сигнал світлофору на перехрестя та перетинаючи його розумів, що під час перетинання перехрестя йому вже це заборонено червоним сигналом світлофору, повинен був закінчити цей маневр безпечно для інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до схеми організації дорожнього руху на перехресті вулиць Клочківська та Космічна у м. Харкові (арк. 26) вбачається, що зелений сигнал світлофора для водія ОСОБА_1 , який рухався від вулиці Павлівської до вулиці Космічної працює 21 секунд. Після цього ще 3 секунди працює зелений сигнал світлофору у режимі моргання. Після цього 3 секунди увімкнений жовтий сигнал світлофору, а після цього увімкається червоний сигнал.

Світлофор у напрямку руху водія ОСОБА_2 із зеленим сигналом працює 27 секунд.

Відповідно до відеозапису об`єктивно вбачається, що ОСОБА_2 , почав маневр проїзду перехрестя по вул. Клочківській у час, коли на світлофорі вже як 2 секунди працював зелений сигнал.

Тобто, ОСОБА_1 виїжджав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофору та намагаючись проїхати його здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який, до речі, рухався праворуч від нього, а навіть відповідно до вимог п. 10.11 Правил дорожнього руху України, у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

З відеозапису та схеми місця ДТП вбачається, що ОСОБА_1 проїхав половину проїжджої частини вул. Клочківська та не гальмуючи, щоб надати перевагу в русі автомобілям, яким було дозволено рух по вул. Клочківській у напрямку Олексіївського жилого масиву, тобто які рухались праворуч від нього, почав прискорюватись та здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на дозволяючий сигнал світлофору та не розраховував, що інші водії будуть порушувати ПДР України.

Таким чином, враховуючи відомості відеозапису, який наявний в матеріалах справи, а також відомості схеми організації дорожнього руху на перехресті вул. Клочківська вул. Космічна, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення саме ОСОБА_1 п. 8.7.3 Е ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Отже пояснення ОСОБА_1 про те, що він рухався на зелений сигнал світлофору, суд апеляційної інстанції розцінює як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 251 КУпАП, Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи вимоги цієї статті об`єктивно вбачається, що доказами можуть бути і протокол про адміністративне правопорушення, а також показання технічних приладів та технічних засобів, які використовувались, в тому числі, свідками події.

Наявний в матеріалах справи відеозапис був долучний до матеріалів справи за клопотанням представника потерпілого адвоката Прокоп`єва К.Є.

З відеозапису об`єктивно вбачається, що він фіксувався з автомобілю, який рухався за автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , тобто особа, яка керувала цим автомобілем була безпосереднім очевидцем цієї події, тобто свідком.

Отже, враховуючи вимоги ст. 251 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, а також відеозапис, який міститься в матеріалах справи є доказами по справі, оскільки вони відповідають вимогам закону, яким суд першої інстанції надав правову оцінку, а тому твердження захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом у справі, а також про те, що відеозапис у справі не може прийнятий як доказ, оскільки немає відомостей про те, на який пристрій він був зафіксований суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Крім того, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд першої інстанції дійсно зазначив, що «..відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою».

Тобто, суд першої інстанції при складанні тексту постанови, допустив описку у номері статті, за якою був складений протокол стосовно ОСОБА_1 . Однак, ця описка є очевидною та на суть прийнятого апеляційним судом рішення не впливає.

Між тим, суд апеляційної інстанції роз`яснює, що вказана описка може бути виправлена судом, який виніс постанову, на підставі поданої стороною у справі відповідної заяви.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.8.7.3 Е Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції апелянт заявив клопотання про призначення судово-автотехнічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні питання:

-Як необхідно було діяти водіям згідно вимог ПДР України в сформованій дорожній ситуації?

-Чи мав водій ОСОБА_1 технічну можливість запобігти ДТП, і чим це для нього визначалося?

-Чи мав водій ОСОБА_2 технічну можливість запобігти ДТП і чим це для нього виражалося?

-В діях кого із водіїв містяться невідповідності вимог ПДР України, і які з них знаходяться в причинному зв`язку з ДТП?

У задоволенні цього клопотання було відмовлено виходячи з наступного.

Питання щодо того, як повинні були діяти учасники ДТП у відповідності до вимог ПДР та в діях кого з водіїв містяться невідповідності вимогам ПДР України є незрозумілими, оскільки дотримання або не дотримання водіями пунктів Правил дорожнього руху України взагалі мають правовий характер. А тому їх вирішення не потребує спеціальних технічних знань. При цьому, належить врахувати, що матеріали справи містять достатню кількість відомостей щодо події дорожньо-транспортної пригоди і на час апеляційного розгляду не вбачається необхідності залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями, у відповідності до вимог ст. 273 КУпАП, тобто за наслідками поданої апеляційної скарги належить вирішити суто правові питання про винуватість або не винуватість особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Питання, що ставляться апелянтом експерту в заявленому клопотанні межують з вирішенням правових питань щодо винуватості осіб, які належить вирішувати тільки суду. За таких обставин, враховуючи наявність відеозапису події ДТП, а також решти доказів, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав та необхідності для залучення експерта, виходячи зі змісту сформульованих питань у клопотанні захисника.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Цимбалюк С.В. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2020 року.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника Цимбалюк С.В. щодо призначення судової автотехнічної експертизи.

Апеляційну скаргу захисника Цимбалюк С.В. залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков