Справа № 355/1181/21
Провадження № 3/355/652/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року

Суддя Баришівського районного суду Київської області Червонописький В.С., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №269542 вказано, що 06.08.2021 о 14:12 годині ОСОБА_1 на 77 км автодороги М-03 сполученням Київ-Харків керував транспортним засобом «BMW 3161» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Зазначені дії особою, що склала протокол, визначено як порушення вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та зазначив, що 06.08.2021 року близько 14 годин дня поблизу м. Березань Київської області, був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування запідозрили його у перебуванні в стані наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я у м. Березані. ОСОБА_1 відмовився в зв`язку з недовірою до працівників медичного закладу в цьому місті. В той день його зупиняли два рази. За першим разом він не відмовлявся, поїхав до лікарні. Там відбувалися жахливі на його погляд речі. По відношенню до лікаря була подана скарга. Суто формально ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобілем, але насправді евакуації транспортного засобу здійснено не було. В Березанському міському суді розглядалася аналогічна справа, яку закрили за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає, що дії працівників поліції були протиправними, жодних ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені у протоколі у нього не було.

Захисник ОСОБА_1 Домітращук І.М. підтримала свого підзахисного, надавши суду письмові пояснення по даній справі, просить закрити провадження по справі. Підставою для закриття вважає численні порушення норми чинного законодавства при складанні протоколу, збиранні письмових доказів, а також самої процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до них матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Так, відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №204/2352/16-а).

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З відео, знятих веб-камерою поліцейського, доданих до справи матеріалів, немає факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що унеможливлює встановлення об`єктивної сторони правопорушення за ст. 130 КУпАП, яка передбачає 1) керування і 2) стан сп`яніння або відмову від огляду.

Як вбачається з відео нагрудної веб-камери, поліцейський без жодних об`єктивних підстав, без дотримання визначеного законодавством порядку, без проведення огляду водія, у порядку, передбаченому Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. №1452/735 (з наступними змінами), почав пропонувати водію їхати до лікувального закладу для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Крім того, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

У матеріалах справи знаходиться п`ять відеозаписів, відомості на яких не збігаються із обставинами, зафіксованими у документах про що зазначалось вище. Крім того, з відеозаписів вбачається, що свідків працівниками поліції запрошено до приміщення ВП, а не проведено огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Із відеозаписів, зроблених з нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції, встановлений вищенаведеними нормативними актами порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції водія ОСОБА_1 дотримано не було.

Зокрема поліцейський на місці зупинки транспортного засобу огляду водія на стан саме наркотичного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів не проводив і навіть не пропонував особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, а відповідно ОСОБА_1 від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу не відмовлявся, що суперечить Інструкції «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер/відеореєстраторів/працівникам патрульної поліції та доступ.

Враховуючи наведені вище обставини та досліджені докази, приходимо до висновку, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі, зумовлена не хвилюванням бути викритим за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а впевненістю у тому, що особа не вживав наркотичні засоби та зневірі у вірних результатах, оскільки за декілька годин до цього ОСОБА_1 стикнувся зі справжнім свавіллям службових осіб.

Водночас, на відеозаписі зафіксовано обурливу, нахабну та зневажливу поведінку працівників поліції, які звертались до ОСОБА_2 на «ти», змушували видалити відеозаписи із мобільного телефона та стверджували що таку б машину він би теж «взяв».

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України - дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Allenet de Ribemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Натомість в діях поліцейських, у складених ними документах виявлені обставини, які свідчать про умисні дії, направлені на складення адміністративних матеріалів всупереч інтересам служби та на шкоду водію ОСОБА_1 .

В матеріалів справи наявні пояснення свідків ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 .

Проте, до таких пояснень варто віднестись критично, оскільки пояснення вказаних осіб були вже виготовлені і лише заповнені пусті місця в залежності від обставин, тобто фактично відсутній текст опитуваної особи, як це має бути.

Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Київського апеляційного суду від 25 вересня 2020 року по справі №367/2677/20.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що письмові пояснення були складені працівниками поліції 06.08.2021 р. о 14 год. 22 хв., проте з відеозаписів, долучених до справи вбачається, що о 14 год. 23 хв. особи, які ймовірно є свідками стоять у відділі поліції та слухають працівника поліції, а не заповнюють пояснення.

Водночас, слід звернути увагу на те, що у поясненнях., складених о 14 год. 22 хв. наявне посилання на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 69542, який було складено о 14 год. 40 хв., як зафіксовано в протоколі і о 14 год. 55 хв., як зафіксовано на відеозаписах з боді-камери працівників поліції.

Разом з цим, в письмових поясненнях свідків не відображені обставини, за яких ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння та у зв`язку чим не з`ясовано, чи були присутні зазначені особи на місці зупинки транспортного засобу або безпосередньо після того як про це визначено в Інструкції.

До матеріалів справи додано рапорт поліцейського Шаповала Д. У відповідності до Наказу МВС № 650 від 27.07.2012 року, «рапорт - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання».

У той же час, ніякого прохання так званий рапорт не має, а викладений у формі пояснення, де поліцейський Шаповал Д., нібито, повідомляє про події, які відбувались.

Дослідивши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 вважаю не доведеною його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані наркотичного сп`яніння. За вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження в встановленому порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Згідно положень частин 1 та 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019р. у справі №204/2352/16-а).

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011р. у справі «Лучанінова проти України», заява №16347/02, від 30.05.2013р. у справі «Малофєєва проти Росії», заява №36673/04, від 20.09.2016р. у справі «Карелін проти Росії», заява №926/08, стаття17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019р. у справі №761/26744/19, від 23.09.2019р. у справі №753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень п.1 ч.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши та оцінивши всі докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст.247, ст.ст.221,283,285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову судді може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя В.С.Червонописький