Справа № 339/335/21 149
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2021 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С.
з участю законного представника ОСОБА_1 , захисника Шиян Л.І., неповнолітнього ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності,
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого
за ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що дійсно 21 вересня 2021 року, не маючи посвідчення водія, керував транспортним засобом за волею батька ОСОБА_3 , який попросив відвезти його в гості. І коли повертався, то був зупинений працівниками поліції. Вину визнав, щиро розкаюється за вчинене, просить суворо не карати, оскільки не може влаштуватися на роботу через свій неповнолітній вік, обіцяв, що більше такого не повториться. Повідомив, що його батько також поніс покарання за те, що передав йому руль від автомобіля, сплативши 3400грн. штрафу.
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_2 , захисника Шиян Л.І., законного представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Згідно ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
На підтвердження виинності ОСОБА_2 за ч.2 ст.126 КУпАП до матеріалів справи долучено :
- протокол про адміністративне правопорушення від 21 вересня 2021року серії ДПР18№ 458076, в якому ОСОБА_2 власноручним підписом засвідчив пояснення про те, що «Я більше так робити не буду» (а.с.1);
- даними відеофіксації адміністративного правопорушення, де зафіксовано процес і причина (повідомлення на 102, що водій керує транспортним засобом НОМЕР_2 без посвідчення водія) зупинки автомобіля, перевірки документів та складання протоколу відносно неповнолітнього ОСОБА_2 та його батька ОСОБА_3 (а.с.4).
Згідно з п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 8 травня 1993 року №340 (в редакції Постанови КМ № 627 від 12.06.2013) автомобілем дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, належать до транспортних засобів категорії "В", керування ними дозволяється за наявності посвідчення водія.
У відповідності до п. 6 вказаного Положення, право на керування транспортними засобами категорії «В» надається особам, які досягли вісімнадцятирічного віку.
Згідно п. 2.1а Правил дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Диспозицією ч.2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Як вбачається з протоколу, до адміністративної відповідальності притягається особа ОСОБА_2 , якому на момент вчинення правопорушення виповнилось 17 років та його батьками є : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.13).
Відповідно до ст. 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).
Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визначається і діє принцип верховенства права.
Хоча у КУпАП і відсутнє визначення поняття "неповнолітні", але ст. 13 цього ж кодексу передбачає відповідальність неповнолітніх, до яких, як можна зрозуміти, відносять осіб віком від 16 до 18 років.
Своєрідність неповнолітніх як спеціального суб`єкта адміністративної відповідальності, передусім, полягає у тому хронологічному віці, який обумовлює психічний та фізіологічний розвиток особистості, набуття нею певних знань, навичок та вмінь, що дає змогу усвідомлювати суспільну небезпечність своїх дій та керувати ними.
В силу ч. 1 ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 24-1 КУпАП, за вчинення правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані тільки такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Разом з тим, в судовому засіданні, проведеному з участю законного представника та захисника неповнолітній ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненому та не заперечував факт керування траспортним засобом без посвідчення водія, якого не отримував та пояснив, що саме його батько ОСОБА_3 попросив сісти за кермо автомобіля.
За вказані дії: передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом згідно постанови від 21 вересня 2021 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400,00грн.(а.с.3).
Диспозиція ч.2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, по даному факту, встановивши, що ОСОБА_3 передав керування транспортним засобом неповнолітньому сину ОСОБА_2 , працівник поліції притягнув до відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.126 КУпАП та склав протокол щодо його непонолітнього сина ОСОБА_2 також за ч.2 ст126 КУпАП.
З огляду на наведене, зважаючи на обставини вчиненого правопорушення, враховуючи, щоОСОБА_2 , будучи неповнолітньою особою, щиро зізнався у скоєному і розкаявся, усвідомив протиправність вчиненого адміністративного діяння та критично оцінює свої дії, щиро жалкує про них, умови його виховання та проживання в багатодітнійсім"ї, слід дійти висновку про незначну суспільну небезпечність скоєного ним правопорушення.
Вказані обставини суттєво пом`якшують протиправність вчиненого ним вище зазначеного адміністративного правопорушення і дають можливість застосувати до нього захід впливу у вигляді попередження, що буде достатнім превентивним заходом для неповнолітньої особи у даному випадку для попередження вчинення ним подібних та інших адміністративних правопорушень.
Окрім того, згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
А тому, оскільки до ОСОБА_2 судом вирішено застосувати захід впливу, передбачений ст. 24-1 КУпАП, у вигляді попередження, а не адміністративне стягнення, то і судовий збір з нього не підлягає стягненню.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 126 КУпАП та ст. 13, 24-1, 283-285 КУпАП,-
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП та застосувати до нього захід впливу, передбачений ст. 24-1 КУпАП у вигляді попередження.
Постанова судді у справі про адміністративнеправопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Суддя Головенко О.С.