Справа № 450/4893/21 Провадження № 3/450/2392/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О., розглянувши в м. Пустомити справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживає АДРЕСА_1 , не працює

ст. 122-4 КУпАП

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 054472 від 03.11.2021 року, 03.11.2021 року о 19:07 год. на а/д М-06 Київ Чоп 552 км водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ГАЗ 5327» н.з. НОМЕР_1 будучи учасником здійснив з`їзд з місця пригоди. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР України.

В судове засідання з`явилася адвокат ОСОБА_1 Кривка Н.В. звернулися до суду із клопотанням про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Встановлені судом обставини та їх оцінка суду.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Зі змісту ст.ст.7, 9 КУпАП випливає, що особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності у встановленому законодавством порядку за умови вчинення нею адміністративного правопорушення, факт вчинення якого підтверджується належними доказами.

Крім цього, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення. Чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Тобто, виходячи із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з пояснень долучених до матеріалів справи, 03 листопада 2021 близько 19.30 год. ОСОБА_1 рухався по кільцевій дорозі м. Львова до кооперативу «Троянда» та перевозив труби в особистих потребах на автомобілі ГАЗ 5327 н.з. НОМЕР_1 . При виконанні маневру та вчиненні повороту ліворуч з кільцевої дороги траси Київ - Чоп він відчув стукіт в задній правій частині транспортного засобу. Так як він перевозив металеві труби, то подумав, що цей звук був від удару труб, з огляду на що, ОСОБА_1 зупинився, вийшов з автомобіля оглянув та нічого не помітив, сів у автомобіль та продовжив рух. Надалі, приїхали працівники поліції оглянули його транспортний засіб ГАЗ 5327 та виявили пошкодження задньої правої частини фонаря, від працівників поліції, він ( ОСОБА_1 ) дізнався про дорожньо-транспортну пригоду.

ОСОБА_1 вину у скоєному порушенні не визнає, оскільки умислу порушувати вимог Закону він не мав, цей удар який він почув не сприйняв як можливе зіткнення. Транспортний засіб ГАЗ 5327 є вантажними автомобілем, в якому він перевозив труби, тому не зрозумів, що сталося ДТП та продовжив рухатись, фактично він залишив місце ДТП, не знаючи про те, що став його учасником.

Пунктами 2.10. «а» ПДР, порушення яких ставляться у вину ОСОБА_1 , передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

З письмових поясненнях наданих ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що він не мав наміру приховування факту дорожньо-транспортної пригоди або обставин її скоєння, оскільки він фактично залишив місце ДТП, не знаючи про те, що став його учасником. З об`єктивної сторони адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4 КУпАП виражаються в порушенні водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, а саме в залишенні водіями місця дорожньо-транспортної пригоди.

Із суб`єктивної сторони зазначений проступок вчиняється тільки у формі умисної вини.

Даних щодо умислу ОСОБА_1 на залишення місця пригоди, до якої він був причетний, матеріали справи не містять, і в судовому засіданні таких не встановлено.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

За вказаних вище обставини приходжу до висновку, що провадження у справі № 450/4893/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП,

постановив:

провадження у справі № 450/4893/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є. О. Данилів