Справа № 301/1614/20

П О С Т А Н О В А

"14" вересня 2021 р. суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Гичка О.Б., перевіривши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли з відділення поліції № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

13 вересня 2021 року до Іршавського районного суду Закарпатської області з відділення поліції № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Вказана справа передана для розгляду судді Гичка О.Б.

Перевіривши матеріали даної справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 09 грудня 2020 року суддею Гичка О.Б. винесено постанову згідно якої провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням, на момент розгляду справи, строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно постанови Закарпатського апеляційного суду від 26.01.2021 року вищевказану постанову скасовано, справу повернуто до Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області для належного оформлення.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (її) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: "Білуха проти України", "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру").

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях "Делкурт проти Бельгії", "П`єрсак проти Бельгії" і "Де Куббер проти Бельгії", що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

У статті 15 Кодексу суддівської етики України, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Тобто, розгляд справи суддею, щодо якого існують об`єктивні підстави для виникнення сумнівів у його неупередженості, є порушенням ним передбачених діючим законодавством обов`язків судді та правил суддівської етики.

В той же час, у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, що регулюють підстави та порядок відводу (самовідводу) судді. Разом з тим відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення правової регламентації процедури відводу або самовідводу судді не звільняє професійного суддю від виконання ним основного обов`язку по неупередженому розгляду справ. При цьому, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому в даному випадку є необхідність у застосуванні аналогії права.

Діюче законодавство України не передбачає заборону на застосування процесуальних норм за аналогією, якщо мета їх застосування направлена на здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, в силу вимог ст. 7 КУпАП.

Попри це, хотілося б звернути увагу на те, що процес про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд вже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Оскільки питання відводу судді чинним КУпАП не врегульоване, суд керується ч.2 ст. 76 КПК України, відповідно до якого суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи те, що судове рішення прийняте суддею Гичка О.Б. по вказаній справі було скасовано постановою Закарпатського апеляційного суду, та з огляду на вищевикладене, для уникнення сумнівів щодо неупередженості головуючого судді в очах стороннього спостерігача, забезпечення дотримання вимог суддівської етики, а також з урахуванням принципу процесуальної економії (звільнення від невиправданих формальностей і процедур), приходжу до висновку про необхідність задовольнити заявлений самовідвід у зазначеній справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП, ст.76 КПК України, суддя -

п о с т а н о в и л а :

Заявлений суддею Гичка О.Б. самовідвід у розгляді справи № 301/1614/20 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП - задовольнити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Іршавського

районного суду : О. Б. Гичка