Провадження №3/263/3937/2021
ПОСТАНОВА

02 грудня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Васильченко О.Г. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №149876 від 10 жовтня 2021 року вказано, що 10.10.2021 року о 01 год. 41 хв. ОСОБА_1 в Донецькій області м. Маріуполі Центральному районі по вулиці Пилипа Орлика, буд.82 керував авто «КІА» державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, порушення координації рухів, від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер Алкотест» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Від ОСОБА_1 02.12.2021 року до канцелярії суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі. У клопотанні вказав, що з даним протоколом він категорично не згоден, оскільки 10.10.2021 року о 01 год. 41 хв. він не керував автомобілем «КІА», автомобіль був припаркований біля будинку № 82 по вул. Пилипа Орлика в м. Маріуполі, де він мешкає. Він стояв біля під`їзду вказаного будинку, до нього підійшли співробітники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, він пояснив, що ніякий огляд проходити не буде, оскільки не керував Т.З. та не є водієм на даний час. Його автомобіль навіть не був заведений, а тільки горіли габарити, оскільки була увімкнена музика та він пив каву. На запитання, чому вони до нього підійшли, співробітники поліції пояснили, що відносно нього надійшло орієнтування.Просить провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 цього Кодексу).

Дослідивши та проаналізувавши адміністративний матеріал, а саме протокол про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2021 року серії ААБ №149876 додані до протоколів матеріали, суд прийшов до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З відеозапису, доданого до протоколу вбачається, що ОСОБА_1 стоїть біля під`їзду багатоповерхового будинку та вказує співробітникам поліції на те, що горить світло у вікні квартири де мешкає його дочка з колишньою дружиною, скаржиться, що дружина не дає йому бачитися з дитиною, на що співробітники поліції йому надають пораду йти додому, оскільки вже пізно. Потім, за мінуванням тривалого часу, на відео відображено, як працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану сп`яніння, на що останній відмовляється та говорить, що не керував та не керує авто, тому не буде проходити ніякий огляд. На відео також відображений автомобіль «КІА», який стоїть на паркувальному майданчику навпроти будинку. Підтвердження факту керування авто ОСОБА_1 на відео відсутній.

Таким чином, надані ОСОБА_1 письмові пояснення повністю узгоджуються з матеріалами, які містяться на відеозаписі наданому до протоколу.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є демонстрація сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Також за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази у сукупності між собою, суд приходить до висновку про те, що достатніх доказів для наявності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 не встановлено, оскільки доказів того, що під час саме керування транспортним засобом останній перебував у стані сп`яніння, суду не надано, суд не може свій висновок робити на припущеннях, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 254, 256, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Суддя О.Г.Васильченко