КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 33/824/4028/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г. М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року в складі судді Єсауленко М. В. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в ТОВ «ТАК БУД» менеджером з будівництва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28 червня 2021 року о 03 год. 47 хв. керував транспортним засобом «Кіа Optima», н.з. НОМЕР_1 , по вул. Академіка Заболотного, 60 у м. Києві. Після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, таких як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, останній відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння, що зафіксовано технічним засобом відео зв`язку - камерою АА00153. Від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року, 18.08.2021 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Своє доводи мотивує тим, що на відео відсутні докази оформлення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський склав направлення вже після оформлення адміністративних матеріалів, що є порушенням.

З відео, наявного в матеріалах справи, не видно, що саме він відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також суд повністю проігнорував свідчення свідків щодо того, що він не керував транспортним засобом, а лише знаходився в ньому у момент зупинки. Доказів того, що він керує транспортним засобом матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Шевчук М. О. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шевчук М. О., переглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції, дослідивши інші письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі письмові матеріали, відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 дотримано не було.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував ту обставину, що події, які зафіксовані на відеозаписі, відбувалися за його участі, що саме він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Під час оформлення правопорушення працівники поліції повідомили ОСОБА_2 про те, що він був зупинений через порушення Правил дорожнього руху України. При цьому ОСОБА_2 не висловлював будь-яких заперечень щодо керування ним транспортним засобом на момент зупинки та не увімкнення при цьому відповідного покажчика повороту. Від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я відмовився, посилаючись на погане самопочуття.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним.

Покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що вони були пасажирами транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 28 червня 2021 року, припаркувались у дворі будинку у арці поруч зі смітником, сиділи у машині та пили пиво, при цьому ОСОБА_1 алкогольні напої разом з ними не вживав, а працівник поліції, який підійшов через деякий час та попросив ОСОБА_1 вийти з машини, не спростовують ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Судом встановлено, що працівниками поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 були виявлені ознаки, які можуть свідчити про його перебування у стані алкогольного сп`яніння, та останньому було запропоновано пройти відповідний огляд, від якого останній відмовився.

Бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим відсутність на відео доказів оформлення направлення на огляд не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння, та не є обставиною, що доводить відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

При цьому суд враховує, що будь-який огляд в розумінні положень ст. 130 КУпАП, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів щодо ОСОБА_1 не проводився, а, відтак, і не може бути порушень порядку його проведення.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 12 серпня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк