ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/164/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Якусик О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №282196, 10 жовтня 2021 року о 19 год. 45 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по пр-ту Григоренка, 32Д в м. Києві, не вибрав безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдання матеріальних збитків, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та вказав, що під час складання схеми місця ДТП і виміру координат місця зіткнення не були застосовані спеціальні засоби, а відстань вимірювалася працівником поліції кроками, також у схемі не зазначені сліди гальмового шляху коліс, їх розміщення відносно елементів проїжджої частини, довжина від їх початку до кожного колеса із зображенням місць розриву, ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами, які відсутні на зазначеній ділянці дороги. Також зазначив, що при складанні схеми місця ДТП поліцейський допустив однобічність та неповноту, вказавши розташування повздовжньої вісі автомобілів відносно не одного правого краю проїзної частини, а різних її країв, не описуючи при цьому ширину кожної зі смуг руху з урахуванням вимог дійсних на момент пригоди дорожніх знаків та відсутньої горизонтальної дорожньої розмітки, яка фактично затерлася. Наполягав, що з урахуванням нормативно встановленої ширини смуги для руху у 2,75 м. у сукупності з габаритами його автомобіля, вбачається, що він знаходився в межах своєї крайньої правої смуги руху, тоді як автомобіль іншого учасника ДТП перебуває одночасно і на крайній лівій і на середній смугах руху.

Згідно з позицією сторони захисту, під час складання адміністративного матеріалу були допущеній і інші порушення, зокрема, не були відібрані пояснення очевидця з місця пригоди та свідка, які могли б підтвердити переміщенні іншим учасником ДТП транспортного засобу, не долучено до справи повний відеозапис з нагрудних камер відеофіксації поліцейських, які виїздили на місце пригоди, а також не були отримані додаткові матеріали, необхідні для прийняття об`єктивного рішення.

На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1 та його представник - адвокат Калашник Н.А. надали до суду фотографії місця ДТП та відеозапис.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Калашник Н.А., дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов наступних висновків.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, згідно з п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Безпечним інтервалом за змістом п. 1.10 ПДР є відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Як встановлено п. 8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.5-1 ПДР визначено, що дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

Відповідно до п. 11.1 ПДР кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

На дорогах, проїзна частина яких поділена на смуги руху лініями дорожньої розмітки, забороняється рухатися, займаючи одночасно дві смуги. Наїжджати на переривчасті лінії розмітки дозволяється лише під час перестроювання (п. 11.10 ПДР).

Зі схеми ДТП вбачається, що проїзна частина дороги має дві смуги для руху в одному напрямку. Водночас, як свідчать надані фотографії та відеозапис з місця ДТП, частина дороги, на ділянці якої сталося ДТП, не має дорожньої розмітки, яка була б видимою учасникам дорожнього руху, а отже відповідно до п. 11.1 ПДР кількість смуг мала б визначатися самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Проте, додана до протоколу схема місця ДТП не містить відомостей щодо проведених вимірів ширини проїзної частини дороги, на якій сталося ДТП, ширини смуг для руху, зображених на схемі місця ДТП, відстані до місця зіткнення від правого краю проїзної частини.

При цьому з фотографій та відеозапису, наданого ОСОБА_2 , вбачається, що рух перехрестям, перед яким сталося ДТП, визначений дорожнім знаком 5.16 «Напрямки руху по смугах», який встановлює три смуги для руху і дозволені напрямки руху по кожній з них, замість двох, зображених на схемі ДТП.

Дія знака 5.16, установленого перед перехрестям, поширюється на перехрестя, якщо наступний дорожній знак 5.16, установлений на цьому перехресті, не дає інших вказівок. Знак установлюється над проїзною частиною дороги так, щоб водії мали можливість вчасно здійснити необхідні перестроювання.

Відповідно до ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні у справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» від 14.03.2002 зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Стандарт доказування поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, оцінивши надані сторонами докази щодо регулювання дорожнього руху, місця зіткнення, дорожньої обстановки та розташування транспортних засобів після ДТП, суд дійшов висновку, що порушення п. 13.1 ПДР в діях ОСОБА_1 не доведено поза розумним сумнівом, а отже справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відсутні події і склад адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 247, частиною 1 статті 251, статями 252, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Якусик