Номер провадження: 33/813/1544/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Стоянової Л.І.,

розглянувши апеляційну скаргу у режимі відеоконференції представника ОСОБА_1 - Молодецького Ростислава Анатолійовича на постанову Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП,

встановив:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн., стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27.08.2021 року ААБ № 144120 24.08.2021 року о 10:55 год. в м. Одеса по провулку Красному, біля будинку № 12, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався у безпечності маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_2 , після чого залишив місце події.

За таких обставин, в результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.п.2.3(б), 2.10(а), 10.9 «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ст.122-4 КУпАП.

Не погоджуючись із вищенаведеною постановою, представник ОСОБА_1 - Молодецький Р.А. звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року та закрити провадження, посилаючись на наступне:

- факт зіткнення автомобілів жодним доказом, окрім пояснень ОСОБА_2 , не підтверджується;

- матеріали справи містять суперечності щодо власника транспортного засобу, з яким відбулось зіткнення, та держаного номерного знаку автомобіля, відносно водія якого складено протокол ААБ № 144119 від 27.08.2021 року;

- рапорт представника поліції містить виправлення у державному номерному знаку автомобіля, водій якого допустив порушення ПДР;

- у автомобілю ОСОБА_1 , який 27.08.2021 року був наданий для огляду працівнику поліції, відсутні пошкодження, зазначене також підтверджується витягом з бази Національної поліції України про ДТП та фото, зробленими у день складання протоколу;

- відповідно до витягу про ДТП, складеному органом поліції, що було отримано страховиком, автомобіль Skoda Rapid мав пошкодження «передньої лівої частини», в той час, як при огляді страхової компанії пред`явлені пошкодження заднього бамперу та заднього крила, що підтверджується також доданою фотофіксацією.

Представник ОСОБА_1 - Молодецький Р.А. у судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав, наголошував на тому, що висновок суду про наявність вини ОСОБА_1 є помилковим, оскільки не відповідає матеріалам справи, просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що у ДТП, що сталось він запам`ятав марку машини, а його дівчина, яка була пасажиркою, запам`ятала номер другого учасника ДТП, інформація щодо автомобілю якого було зафіксовано у його поясненнях. ОСОБА_2 просив оскаржувану постанову залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На запитання захисника ОСОБА_1 щодо суперечностей щодо номерного знаку автомобіля другого учасника ДТП ОСОБА_2 пояснив, що одразу після ДТП через хвилювання ними було зазначено помилково, втім після повідомлення працівниками поліції, що автомобілю з відповідними номерами не існує, він та його дівчина згадали номерний знак, що і було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи та оскарженої постанови вбачається, що в ході судового розгляду суддя не в повному обсязі дотримався вимог зазначеної правової норми, що потягло ухвалення передчасного і необґрунтованого рішення.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 144120 від 27.08.2021 року, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, схемою з місця події, згідно якої встановлено місце ДТП та напрямок руху транспортних засобів;

- сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Таким чином, суд першої інстанції вбачав у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Однак суд апеляційної інстанції з такими висновками суду погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційний суд погоджується із твердженнями апелянта про відсутність належного обґрунтування судом першої інстанції наявності вини ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушення та відсутність оцінки наданим представником ОСОБА_1 доказам.

В матеріалах справи не міститься жодних доказів того, що ДТП за участі транспортного засобу «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 мало місце, а відтак і того, що водій його залишив після ДТП.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП, а відтак, за відсутності інших належних до допустимих доказів вини ОСОБА_1 , та наведених вище протиріч у матеріалах справи, апеляційний суд вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 144120 від 27.08.2021 року, як на доказ.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та докази, долучені до протоколу, містять у собі суперечливі та сумнівні відомості, що не узгоджується з стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, в частині того, що докази про що небуть можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, пояснення потерпілого ОСОБА_2 не можуть вважатись достатнім доказом, оскільки він є зацікавленою особою.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 26.08.2021 року він дізнався, що його автомобіль «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , за відомостями страхового агенства став учасником ДТП. 27.08.2021 року він прибув до відділу поліції для з`ясування обставин ДТП, де інспектор відділу розшуку повідомив його, що ДТП від 24.08.2021 року сталось за адресою м. Одеса по провулку Красному. Працівником поліції було оглянуто автомобіль та не було знайдено нових пошкоджень, усі виявлені дефекти були старими, оскільки автомобіль перебуває у експлуатації 7 років.

Окрім того, з додатків до відповіді директора Дирекції підтримки клієнтів майнового страхування ПрАТ «СК «УНІКА» вих. №2664 від 21.09.2021 року, наданої на адвокатський запит представника ОСОБА_1 , яку було надано як до суду першої так і апеляційної інстанції, втім змісту якої суд першої інстанції належної оцінки не надав, апеляційним судом встановлено наступне.

У відповіді на вказаний запит ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було надано такі документи: акт огляду №00453295 та фото; заяву про виплату страхового відшкодування; витяг про ДТП МТСБУ з бази Національної поліції України.

В акті огляду страхової компанії встановлені пошкодження (у графі «пошкодження що не пов`язані із ДТП») заднього бамперу та передні праві двері, (а.с. 24), що підтверджується також доданою фотофіксацією.

В той час, з вказаного витягу про ДТП, яка була отримана страховиком, зазначено, що автомобіль «SKODA RAPID», номерний знак НОМЕР_2 , має пошкодження «передньої лівої частини» (а.с.27), а в автомобілю ж «VOLKSWAGEN TOUREG», номерний знак НОМЕР_1 , механічні пошкодження відсутні (а.с.28).

Також апеляційний суд звертає увагу на наявні у матеріалах справи суперечності щодо власника автомобіляю «SKODA RAPID», номерний знак НОМЕР_2 .

Так, у схемі місця ДТП, доданої до протоколу від 24.08.2021 року, зазначено, що власником вищенаведеного авто є ОСОБА_2 , втім у довідки про прийняття заяви про ДТП №77433868 від 24.08.2021 року вбачається, що власником автомобілю є ОСОБА_3 .

Доказів наявності права власності на відповідний транспортний засіб ані в ОСОБА_2 , ані в ОСОБА_3 матеріали справи не містять, як і перебування зазначених осіб за кермом автомобіля у момент ДТП.

Разом з тим, у засіданні в апеляційному суді ОСОБА_2 поясним, що є власником автомобілю «SKODA RAPID», номерний знак НОМЕР_2 , та на момент ДТП, що сталась, був за його кермом.

Окрім того з наведеної вище довідки про прийняття заяви про ДТП №77433868 від 24.08.2021 року вбачається, що заявницею було повідомлено про те, що автомобіль власниці марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_2 , вдарило авто «VOLKSWAGEN» білого кольору, номерний знак НОМЕР_3 .

У своїх поясненнях до протоколу ОСОБА_2 також зазначає, що, здаючи назад та не відреагувавши на його звуковий сигнал, у його машину врізався транспортний засіб Volksvwagen Toureg, номерний знак НОМЕР_3 .

Однак, прибувши на місце поліція встановила, що другий учасник ДТП, а саме «VOLKSWAGEN», номерний знак вже НОМЕР_1 , з місця ДТП поїхав. Відповідні відомості були внесені в протокол. Таким чином, працівниками поліції було зазначено інший, ніж у поясненнях потерпілого та заявника, номерний знак другого учасника ДТП, у відсутності документально підтвердження допущення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 помилки у їх свідченнях.

Вказані невідповідності також викликають сумніви відносно обґрунтованості фактів неведених заявником, щодо обставин ДТП та викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ААБ № 144120 від 27.08.2021 року.

Вищевказані обставини залишились поза увагою судді, що мало наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за подію, участь у якій ОСОБА_1 матеріалами справи не доведено.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 , враховуючи вищенаведене, є передчасним, необґрунтованим і не узгоджується з вищевказаними вимогами КУпАП.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі N 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 той же Суд вказав, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а тому вважає, що матеріалами справи не складу адміністративного правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Молодецького Ростислава Анатолійовича - задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду І.А. Артеменко