Справа № 210/6665/21
Провадження № 3/210/2534/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

"24" листопада 2021 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, водій «Промбуд ресурс КР», зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.139 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу 16.11.2021 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №278365 07.11.2021 року, 07.11.2021 року о 10 год. 30 хв. в м. Кривому Розі Металургійному районі по вул.. Шиферна, біля буд. 3 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом КТС КТDF44, д.н.з. НОМЕР_1 здійснював перевезення шляхових відходів та не проконтролював під час руху надійність розташування вантажу для запобігання його падінню та в результаті чого відбулося падіння шляхових відходів з кузова транспортного засобу на проїжджу частину дороги вул.. Шиферна, внаслідок чого сталось її забруднення, що біло зафіксовано на БК АЕ00099, АЕ00177, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 139 КУпАП та порушив п.п.2.3.б, 22.2,22.3.г ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, на підставі ст. 268, 277-2 КУпАП, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи стислі строки розгляду справ про адміністративне правопорушення, а також те, що явка в судове засідання ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, не є обов`язковою, справа розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та переглянувши в судовому засіданні відеозаписи, надані поліцією в якості доказів, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол складено на ОСОБА_1 , за те, що він будучи особою відповідальною за перевезення шляхових відходів, допустив падіння шляхових відходів, а саме на проїжджу частину дороги повул.Шиферна..

На підтвердження викладеного у фабулі протоколу до матеріалів справи додано фотоілюстрації, з місця вчинення правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 , Акт обстеження вулично-шляхової мережі від 07.11.2021 о 11 год. 47 хв. по вул. Шиферна, 3 в м. Кривому Розі, схемою вулично-шляхової мережі від 07.11.2021 о 11 год. 47 хв. по вул. Шиферна, 3 в м. Кривому Розі, рапорт інспектора.

У акті обстеження вказано на те, що за результатами обстеження ділянки визначено, що не відповідає вимогам правил норм та структур, що стосується забезпеченню безпеки ПДР.

Проте з Акту обстеження неможливо встановити, хто саме є винним в невідповідності ділянки нормам та структурам, ОСОБА_1 чи хтось інший.

Суддя звертає увагу на те, що на зображеннях на фотокартках, доданих до протоколу, взагалі нічого неможливо встановити, оскільки вони неналежної якості, відсутній час та місце де саме вони були зроблені. Також у матеріалах справи відсутні показання або пояснення свідків, відеодокази, які б достовірно засвідчували факт вчинення саме ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 256 КпАП України в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому у протоколі вказано, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспорту, який перевозить шляхові відходи, допустив розвантаження шляхових відходів, а саме якого саме відходу не зазначено, в межах проїжджої частини вул. Шиферна, 3.

Окрім того, слід зазначити, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що факт правопорушення зафіксовано на БК АЕ00099, АЕ00177, разом із тим, жодного підтвердження наведеному матеріали справи не містять.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Аналізуючи докази які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, прихожу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.139 ч.1 КУпАП не доведена.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно положень п.п. ґ) п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг.

Зокрема, схема місця пригоди та акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі містить лише відомості про місце розташування забруднення дороги; фотокартки місця події містять візуальне відображення місця розсипання шляхових відходів. Додані до матеріалів протоколу докази не підтверджують того, що безпосередньо ОСОБА_1 здійснював керування транспортом під час якого сталось відвантаження дорожніх відходів.

Вказані невідповідності в матеріалах справи не дають змогу суду виконати вимоги ст. 280 КУпАП щодо встановлення наявності або відсутності вини ОСОБА_1 у правопорушенні, що вказує на недоведеність складу адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною статтею.

Крім того, диспозиція ч.1 ст. 139 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у пошкодженні автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття тощо.

Відповідальність за ч. 1 ст. 139 КУпАП настає за створення перешкод для дорожнього руху та тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок). За допомоги такої характеристики, як склад адміністративного правопорушення, є можливість отримати його загальну характеристику. Ознаками адміністративного правопорушення є: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Лише у разі наявності всіх складових адміністративного правопорушення можна стверджувати про наявність в діях особи складу того чи іншого адміністративного правопорушення.

Оскільки ж наявність будь-якого правопорушення визначається такими обов`язковими складовими як суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона, можна зробити висновок, що за відсутності хоча б однієї зі складових, відсутній і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, матеріали справи не містять достатніх доказів того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.5. Правил дорожнього руху України, передбаченого ч. 1 ст. 139 КпАП України.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічне положення закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, у справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відповідності до вимог ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КпАП України, а тому вважає, що провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.139 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст 247 КпАП України.

Керуючись статтями 7, 9, 139, 247, 280, 283, 284, 294 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Н. А. Літвіненко