Справа № 354/633/21
Провадження № 3/354/590/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року м.Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 458284 від 09.04.2021, ОСОБА_1 09.04.2021 приблизно о 20 год 20 хв в м. Яремче по вул. Свободи керував транспортним засобом мопедом марки «Альфа», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. При перевірці документів було встановлено, що водій перебував в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5, 2.9А ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 . Суду пояснив, що того дня працівники поліції його зупинили через те, що не горів задній габаритний стоп, при спілкуванні запропонували пройти тест «Драгер» на визначення ступеня алкогольного сп`яніння, проте він відмовився. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі також відмовився.

Заслухавши ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі за текстом - Правила), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.9-а Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції вчинене повторно протягом року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема даними, що містять протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 458284 від 09.04.2021 (а.с.1), рапорт поліцейського СРПП №1 від 10.04.2021 (а.с.2), записами у протоколі, згідно яких ОСОБА_1 вказав, що випив склянку пива та обіцяв, що більше такого не повториться.

Крім того, з оглянутого в судовому засіданні диску, чітко видно відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а також відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в Яремчанській ЦМЛ.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушив п. п. 2.5 та 2.9.А ПДР, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність судом не встановлено.

З огляду на зазначене, суд на підставі ст. ст. 23, 33 КУпАП при призначенні покарання враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника, відношення до скоєного, те, що він уже притягався до адміністративної відповідальності, однак висновків для себе не зробив, вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, та зважаючи на те, що на ОСОБА_1 накладалося адміністративне стягнення у виді штрафу за ч.1 ст. 130 КУпАП, який не сплачений на даний час, на останнього слід накласти стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Застосування до правопорушника даного адміністративного стягнення є найбільш доречним та спричиняє негативні наслідки особистого характеру саме для правопорушника, не обтяжує сімейний бюджет, а отже опосередковано не порушує майнові інтереси членів сім`ї (дружини та неповнолітньої дитини).

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення..

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Присудити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративно арешту на строк 10 (десять) діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя: М. В. Остап`юк