ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Херсон

Справа: 661/2253/21

Провадження: 33/819/441/21

Херсонський апеляційний суд в складі :

головуючого судді : Бездрабко В.О.,

cекретар судового засідання : Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року, прийняту під головуванням судді Терещенка О.Є., у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та відносно нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00грн.

В постанові суду зазначено, що 25 травня 2021 року, о 21:45год., в с. Чорнянка Каховського району Херсонської області по вул. Молодіжній, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - мопедом «HONDA DIO», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: мав запах алкоголю з порожнини рота, мляву мову, порушення координації рухів. Від проходження на вимогу працівників поліції медичного огляду на стан сп`яніння або продути алкотестор «Драгер» відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що постанова суду є незаконною, оскільки суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм матеріального та процесуального права. Копія постанови суду на адресу апелянта поштою не направлялася, про існування та зміст оскаржуваної постанови він дізнався випадково лише 27 вересня 2021 року, коли прийшов довідатися про хід справи та ознайомитися з її матеріалами, а тому просив поновити строк на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови та скасувати її, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу правопорушення.

Зокрема зазначив, що справу було розглянуто у його відсутність, чим порушено його право на захист, матеріали справи не містять даних про його своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи. Вказав, що за вказаною адресою тимчасово не проживав, оскільки був у від`їзді за кордоном.

Вказав, що мопед «Hondadio», який зазначено поліцейськими в протоколі, не підпадає під категорію механічних транспортних засобів, а тому особа, яка ним керує не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України може нести виключно водій механічного транспортного засобу. В протоколі про адміністративне правопорушення не міститься належних і достатніх доказів з інформацією про технічні характеристики (марка, модель) електроскутера, у тому числі щодо потужності двигуна та інших доказів, які дають можливість визначити його категорію.

Стверджує, що 25 травня 2021 року здійснював поїздку на електроскутері й доводити протилежне мають особи, які склали протокол.

Крім того, в протоколі не вказано реквізитів документа, що посвідчує його особу; відеозапис наданий на підтвердження факту порушення правил дорожнього руху не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого його здійснено, відео було знято невідомою особою без встановлення (фіксації) дати зйомки; в матеріалах справи відсутнє направлення водія для проходження медичного огляду.

При цьому, його не відстороняли від керування транспортним засобом, що доводить відсутність у нього ознак сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст. 294 КУпАП, скарга на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлений.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався без участі ОСОБА_1 , про існування та зміст постанови суду першої інстанції він довідався 27 вересня 2021 року, вважаю, що причину пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати поважною та поновити строк на оскарження постанови суду від 02 серпня 2021 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні 02 серпня 2021 року.

Згідно вимог ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що розгляд справи призначався до розгляду на 15 липня та 02 серпня 2021 року про що, на адресу зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, а також цю ж адресу зазначає апелянт в своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 були направлені судові повістки про виклик до суду. Однак, поштові повідомлення повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (тимчасово не проживає) (а.с.20-22). Інших засобів зв`язку матеріали справ не містять.

Так, практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За таких підстав, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тому апеляційний суд приходить до висновку про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст. 11Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднюється на офіційному веб-порталі Судової влади України, а тому ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати призначених судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що 25 травня 2021 рокувідносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №096282, згідно якого того ж дня, близько 21:45год., в с. Чорнянка Каховського району Херсонської області по вул.Молодіжній, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - мопедом «HONDA DIO», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: шатка хода, нечітка мова, мав різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Від проходження на вимогу працівників поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння - продути алкотестор «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу або проходження медичного огляду у лікарні відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин), тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Отже, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та ознаки такого сп`яніння є зафіксованими в протоколі та становлять суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу, враховуючи вимоги ст.245, 251, 252, 254-256, 280, 283 КУпАП, та прийняв правильне рішення на підставі досліджених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що транспортний засіб - мопед марки«Hondadio» не підпадає під категорію механічного транспортного засобу, а тому особа, яка ним керує не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України може нести виключно водій механічного транспортного засобу слід зазначити наступне.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згорання жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього не передбачено.

Пунктом 2.13 Правил дорожнього руху України конкретизовано види транспортних засобів з визначенням категорій: А1, А, В1, В, С1, С, D1, D тощо.

-A1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

-A - мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

-B1 - квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та «мопедів» визначено, що мопеди підлягають державній реєстрації.

Таким чином, мопеди, моторолери та інші транспортні засоби з електродвигуном до 4 кВт, згідно з терміном «мопед», належать до механічних транспортних засобів та відносяться до категорії А1, яку й було зазначено полійейським в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на те, що 25 травня 2021 року ним здійснювався рух на електроскутері, а не на мопеді є недоведеними.

Доказів того, що зазначений транспортний засіб - мопед марки«Hondadio» містить потужність електродвигуна меншу ніж 3 кВт апелянтом не надано.

Крім того, матеріали справи містять декілька складених цього ж дня постанов про накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, з яких встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом - мопедом марки«Hondadio» не маючи посвідчення водія (ч.2 ст. 126 КУпАП); керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів в темну пору доби (ч.1 ст. 121 КУпАП); керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку (ч.6 ст. 121 КУпАП) та керування транспортним засобом без застосування захисного мотошолома (ч.5 ст. 121 КУпАП), які зі слів останнього ним не оскаржувалися, й призначене по ним адміністративне стягнення погашено.

Враховуючи вищевикладене, посилання апелянта на те, що мопед не відноситься до механічних транспортних засобів та не він є суб`єктом адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що долучений до справи відеозапис не є належним доказом, так як не зрозуміло за допомогою якого саме пристрою здійснювалася відеофіксація, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відсутність посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась зйомка, не є тією обставиною, яка унеможливлює прийняття зафіксованих за допомогою технічних засобів фактів, як доказу у справі про адміністративне правопорушення чи визнання цього доказу недопустимим.

Доводи апеляційної скарги про відсутність на вищевказаному відео позначення дати зйомки апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказаний відеозапис складається з декількох відеофайлів, кожен з яких містить дату та разом вони становлять цілісну картину, а тому поза розумним сумнівом підтверджено, що всі відеофайли, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, здійснені в один й той самий день та стосуються однієї події правопорушення.

Тобто, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. Крім того, відповідно до вимог ст.251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення, який є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Не може бути достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності і посилання на судову практику та нормативно правові акти, в яких зазначено, що відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, оскільки недотримання правил безперервності ведення відеозапису позбавляє цей доказ ознаки повноти відображення подій, але не спростовує факти, зафіксовані відеозаписом.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВСУ та МОЗУ від 09.11.2015 № 1452/735, визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Однією із ознак алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови (пункт 3 розділ 1Інструкції).

Якщо у поліцейського є підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, передбаченими в пункті 3 розділу 1 Інструкції, поліцейський проводить огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків. У разі незгоди водія з результатами такого огляду або незгоди з проведенням огляду на місці зупинки транспортного засобу, такий водій може бути направлений на огляд до закладу охорони здоров`я (розділ 2 Інструкції).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Наведене свідчить, що Інструкція не регламентує питання щодо обов`язкового заповнення поліцейським направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я у разі відмови такого водія від проходження огляду.

Проте в матеріалах адміністративної справи міститься направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.2), з приводу чого посилання останнього, що таке направлення в матеріалах справи відсутнє, суд оцінює критично.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що доводить відсутність у нього ознак сп`яніння, суд визнає їх неприйнятними з огляду на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №096282, який свідчить зворотнє, оскільки в ньому зазначено про відсторонення від керування транспортним засобом. Зазначене також підтверджується і відеозаписом долученого до матеріалів справи (а. с. 3).

Довід апеляційної скарги щодо відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення посилань на документи, якими встановлено його особу, суд до уваги не бере, оскільки ОСОБА_1 не заперечує обставин та факт його безпосередньої участі в подіях, які зафіксовані в протоколі.

Крім того, слід зазначити, що будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції з приводу складання адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП матеріали справи не містять та не було долучено під час розгляду апеляційної скарги.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено.

На підставі вищенаведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції дотримано вимоги діючого законодавства, у відповідності до положень ст.33 КУпАП правильно враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки скоєного та ступінь вини ОСОБА_1 .

Висновок суду про доведеність вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, а отже не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду В.О. Бездрабко