ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/807/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 смт Золочів

Суддя Золочівського районного суду Харківської області Квітка О.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

о 22:07 годині 27 липня 2021 року ОСОБА_1 на території Харківської області в смт Золочів по вулиці Коника керував автомобілем Toyota RAV-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням пристрою «Драгер» в присутності свідків.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду письмові пояснення, в яких свою вину заперечував, пояснивши, що працівники поліції без повідомлення йому про ознаки у нього алкогольного сп`яніння йому було одразу запропоновано пройти тест на приладі «Драгер». Проте йому не було запропоновано проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння.

Судом досліджені наступні матеріли:

-протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 1);

-письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких останні вказують на ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 та на процес проходження останнім тесту на стан алкогольного сп`яніння на приладі Drager (а.с. 2-3);

-письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких останній вказує на те, що вживав спиртні 200 грамів горілки. Також він добровільно вирішив пройти обстеження на приладі Drager (а.с. 4);

-результат тесту на алкоголь за допомогою газоаналізатора від 26.07.2021 ОСОБА_1 , відповідно до якого у останнього 1,93 %? алкоголя (а.с. 6);

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 7);

-відеозапис із нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції. На пропозицію останній ОСОБА_1 добровільно погодився пройти тест на приладі Drager, а також в ході розмови працівники поліції останньому пропонували проїхати пройти тест в умовах лікарні. ОСОБА_1 на відеозаписі також повідомив, що вживав алкоголь разом із товаришем (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.97) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Пономарьов проти України» 3 квітня 2008 року заява N 3236/03).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно з якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

У своїх письмових поясненнях від 13.09.2021 ОСОБА_1 просить проводити засідання без нього та без його захисника. Зважаючи на вказане, а також на те, що дата судового розгляду узгоджувалася із захисником ОСОБА_1 адвокатом Марченко Н.М., суд вважає за можливе розглянути справи на підставі наявних доказів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлорна та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог п.п. а п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 звертає увагу на те, що встановлення стану алкогольного сп`яніння проходило із порушенням процедури.

Проте, дослідивши долучені до протоколу докази, в тому числі відеозапис із нагрудної камери поліцейського, суд вважає, що порушення процедури визначення стану сп`яніння, які б ставили під сумнів встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , відсутні.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає достатніми та належними, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатної людини станом на 01 січня року звернення, що у 2021 році складає 454,00 грн.

Згідно із ч. 2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Так, враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією цієї статті у вигляду штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 130, керуючись ст.ст. 221, 245, 268, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф підлягає сплаті за наступними реквізитами:

отримувач коштів ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код отримувача 37874947; рахунок отримувача: UA0020001; код класифікації: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код отримувача 37993783; рахунок отримувача (IBAN)UA0026001; код класифікації 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Золочівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: О. О. Квітка