ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/9597/21 Головуючий в 1 інст. Рибалко Н.І.
Провадження № 33/807/751/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Рогальського В.М., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Рогальського В.М. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в КП «Запоріжремсервіс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 1 вересня 2021 року, о 00 годині 22 хвилин, в місті Запоріжжі, по бул. Шевченка, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «БМВ 520», д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому порядку. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом передачі тверезому водію, про повторність попереджений.

В апеляційній скарзі сторона захисту, вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що суд не дотримався в вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП щодо повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вдався до спрощеного підходу.

Вина ОСОБА_1 не підтверджується доказами, які поза розумним сумнівом доводять її, оскільки протокол, відеозапис, рапорт складені зацікавленою особою органів внутрішніх справ.

Інспектором не дотримано порядок огляду на стан сп`яніння, свідки вказаного огляду не були залучені, про порядок застосування спеціального технічного засобу у вигляді «Драгер 6820» не було повідомлено ОСОБА_1 .

Також вказує, що акт огляду не було вручено особі. Назва медичного закладу в направленні не відповідає дійсності, оскільки КНП «ОКЗ НПД» ЗОР не існує. Зміст направлення є таким, що не відповідає вимогам законодавства України.

Відеозаписи, які містяться в справі, не є безперервними, а тому вони не можуть бути визнані доказом в справі.

Драгер 6820, який вписаний в акт, є приладом, який не має дозволу для застосування від МОЗ України. До справи не додано документів на правомірне використання Драгеру.

ОСОБА_1 відмовлявся від «продуття», яке йому було запропоновано, адже така вимога є незаконною, відповідно до порядку застосування спеціального технічного засобу.

Наголошує, що суд першої інстанції задовольнив клопотання про витребування з УПП дозволу на застосування алкотестеру «Драгер 6820», сертифікату відповідності, свідоцтво про повірку робочого засобу, після 2015 року. Також за ініціативи сторони захисту викликано в якості свідка, інспектора Баглюка Р.С. Однак, 5 жовтня 2021 року судом вирішено не виконувати свої рішення.

Просить апеляційний суд, постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положенням ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Суд апеляційної інстанції під час перевірки протоколу (а.с.1), встановив, що інкриміновані водію обставини підтверджується узгодженими між собою матеріалами справи, які є достатніми і допустимими для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, вказаний висновок суду ґрунтується на таких доказах: а) акті огляду водія (а.с.3), з якого вбачається, що у водія ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився; б) направленням водія на огляду (а.с.5), яким встановлено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я; в) оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.7) на якому записані відеозаписи правопорушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи не відтворює перебіг усіх подій 1 вересня 2021 року.

Однак, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на відеозаписі вбачається, що ОСОБА_1 від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився. Фрагменти відео не суперечать матеріалам справи, а навпаки узгоджуються і підтверджують, що ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано не прийняв доводи сторони захисту, які були заявлені на захист ОСОБА_1 , оскільки ці доводи спростовуються сукупністю досліджених доказів, вказаних в оскаржуваній постанові.

Зокрема доводи про те, що водій не відмовлявся від проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки переглядаючи відеозаписи встановлено, обставини, які спростовують твердження апелянта.

Відеозаписом під найменуванням «» встановлено, що водій здійснив зупинку біля автомобіля патрульної поліції на зупинці громадського транспорту. Під час складання адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 122 КУпАП у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Працівник поліції, виконуючи вимоги законодавства, запропонував водію пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці та/або в закладі охорони здоров`я. Водій ОСОБА_1 від огляду відмовився.

Надаючи оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи у своїй сукупності є узгодженими, а тому суд першої інстанції дійшов до правильних висновків, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про те, що скорочена назва закладу охорони здоров`я в матеріалах справи не відповідає офіційним даним, які є в статуті закладу та те, що працівники поліції запропонував ОСОБА_1 під час події «подихати» в Драгер.

Оскільки такі обставини за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи не свідчить, що перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння, але водночас призведе до порушення права на судовий розгляд протягом розумного строку, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Такий підхід був би проявом надмірного формалізму.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 9 листопада 2015 року № 1452/735.

Положеннями ст. 266 КУпАП не вимагається присутність свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння чи відмові особи від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Твердження апелянта про те, що працівники поліції не залучили під час події свідків, не ґрунтуються на положеннях закону.

З приводу доводів захисника про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 на місці зупинки було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер 6820, який не міг застосовуватись працівниками поліції, оскільки на вказаний прилад строк дії свідоцтва про державну реєстрацію вичерпаний, а тому на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , та притягнення останнього до адміністративної відповідальності вказаний прилад був незаконним засобом для встановлення вини, то апеляційний суд вважає вказані доводи безпідставними, виходячи з такого.

Відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав законної сили 1 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки.

До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Цим Законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 1 січня 2016 року.

Згідно з Державним реєстром затверджених типів засобів вимірювальної техніки, газоаналізатори виробництва Drager Safety AG&Co. KGaARevalstraвe 1, 23560 Lubeck, Germany, мають сертифікат перевірки типу UA.TR.002 102-17 Rev.1 від 15 жовтня 2019 року, строк дії якого встановлено до 5 жовтня 2027 року.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. №43 зазначеного переліку це газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Газоаналізатор Драгер Алкотест 6820, за допомогою якого ОСОБА_1 працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.

Таким чином, працівники поліції правомірно пропонували використовували газоаналізатор Драгер 6820 під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції обрав позицію обвинувача по справі, оскільки зазначені твердження є лише припущеннями, навпаки суд першої інстанції намагався реалізовувати всі процесуальні можливості сторони захисту, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, зазначене підтверджується тим, що суд повно і всебічно дослідив всі обставини справи та докази.

Інші доводи, вже були предметом розгляду суду першої інстанції, та суд дав їм оцінку і навів свої висновки, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції. Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву. В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем небезпеки, яка завдається суспільству вказаним діянням.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з одночасним позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Рогальського В.В., залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/9597/21