ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої адміністратором клубу «Місце зустрічі» зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

З адміністративних матеріалів вбачається, що 03.12.2020 р. о 00 год. 05 хв. гр. ОСОБА_1 будучі адміністратором клубу «Місце зустрічі» розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 31, к.3, приймала відвідувачів, в результаті чого ОСОБА_1 , порушила карантинні заходи, що діють на території України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

За вказаним фактом був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №193973 від 03.12.2020 року.

ОСОБА_1 , будучи повідомленою належним чином про день, час та місце слухання справи, а також за вказаною у протоколі датою, - до суду не з`явилась.

Відповідно до ст. 44-3 КпАП України порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Норма ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативно правових актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У зазначеному протоколі, особа яка складала протокол серії ВАБ №193973 від 03.12.2020 року вказала, що ОСОБА_1 були порушені правила карантину, однак без посилання на Постанову КМУ, таким чином неможливо встановити які самі правила карантину були порушені ОСОБА_1 .

До даного протоколу на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не було надано пояснення осіб, інших пояснень свідків чи понятих, документів які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення визначено, що ОСОБА_1 є адміністратором та на думку особи, що склала протокол є відповідальною особою суб`єкта господарювання клубу «Місце зустрічі», що не відповідає дійсності.

Поняття суб`єкта господарювання визначенні ст. 55 ГК України, а саме суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання. Надані працівниками поліції матеріли взагалі на містять будь-якої інформації про статус ОСОБА_1 ,відтак посилання працівників поліції в протоколі на те, що остання може бути суб`єктом інкримінованого їй адміністративного правопорушення, є хибними та суддею відхиляються.

Фото, яке долучено до матеріалів адміністративної справи не підтверджує місце, дату, час та факт вчинення адміністративного правопорушення саме ОСОБА_1 , як спеціального суб`єкту адміністративного правопорушення.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) в справі «Allen проти Сполученого Королівства» така практика, коли суддя є одночасно і стороною обвинувачення, і представником судової влади чинить негативний вплив на неупередженість судів; практичну реалізацію принципу рівності сторін і змагальності.

Таким чином, вказане рішення ЄСПЛ стосується всіх посадових осіб, які складають протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, а потім направляють на розгляд до суду відповідно до вимог КУпАП.

Суд в своїх прецедентних рішеннях зазначив, що практичність та ефективність гарантій при тлумаченні та застосуванні положень Конвенції стосується і права, закріпленого в статті 6 пункту 2 Конвенції - презумпції невинуватості (справи «Allen проти Сполученого Королівства», рішення від 12 липня 2013 року п.п.92-93, «Allenet de Ribemont проти Франції», рішення від 10 лютого 1995 року, п. 35).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази, надані ДОП Портофранківського ВП, та надавши їм оцінку, судом встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

З врахуванням наявних матеріалів у справі, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад правопорушення, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 44-3, 251, 247, КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Приморського районного суду м. Одеси В.В. Іванов