328/3175/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Новікова Наталія Валеріївна, розглянувши матеріали про адміністративні правопорушення, які надійшли з відділення поліції №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №675616 від 22.11.2021 року, 22.11.2021 о 09.50 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді, не годував та не доглядав за матір`ю ОСОБА_2 , чим спричинив психологічне насильство в сім`ї, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що не вчиняв відносно матері ОСОБА_2 насильства, він її доглядає, оскільки мати прикута до ліжка, кормить, перевдягає. У догляді за матір`ю йому допомагає його співмешканка ОСОБА_3 .

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу надані наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення від 22.11.2021 серії ВАБ №675616;

- рапорт пом. чергового СРПП №1 відділення поліції №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області Демченко О.С., зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) 22.11.2021 №7645;

- рапорт інспектора Крикунова Я., відповідно до якого ОСОБА_1 не може надати будь-яких письмових пояснень у зв`язку зі станом здоров`я, також зазначено, що була проведена бесіда з невідомим соціальним працівником, яка повідомила, що ОСОБА_1 не доглядає свою матір;

- письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 від 22.11.2021 наступного змісту: у квартирі АДРЕСА_2 мешкають ОСОБА_2 із своїм сином ОСОБА_1 . ОСОБА_1 не доглядає за матір`ю, не купує їй їжу та не дивиться за нею, зловживає спиртними напоями. Всю пенсію матері пропиває, вона постійно голодна.

Зазначені вище протокол та рапорти не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, а свідчать лише про факт звернення невідомої особи (та факт розмови з невідомим соціальним працівником), які повідомили, що за адресою син не вживає заходів стосовно своєї матері, яка знаходиться в лежачому стані, тобто не доглядає її.

Крім того, в протоколі в порушення вимог ст. 256 КУпАП відсутні підписи потерпілої та свідка ОСОБА_4 .

При розгляді матеріалу свідок ОСОБА_3 пояснила, що дійсно спільно проживає з ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_2 . Вона допомагає ОСОБА_1 у догляді за його матір`ю, годує її, перевдягає, миє. Пенсія ОСОБА_2 витрачається на їжу та ліки. Письмові пояснення від 22.11.2021, долучені до протоколу, вона не надавала, хто їх надавав їй не відомо..

Свідок ОСОБА_4 на розгляд матеріалу не з`явилась, на електрону адресу суду направила заяву про неможливість явки. Просила розглянути справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без її участі. Крім цього зазначила, що зі слів сусідів, соц. працівника, які провідували ОСОБА_2 після госпіталізації, може підтвердити той факт, що ОСОБА_1 знаходиться переважний час в нетверезому стані. Мати не доглянута, недогодована. Пенсію, яку він отримує за матір не витрачає на придбання медикаментів, підгузків, продуктів харчування.

Таким чином, докази вини ОСОБА_1 , додані до протоколу, є показаннями з чужих слів ( ОСОБА_5 , вказує на показання сусідів та соціальних працівників, особи яких неможливо ідентифікувати) та невідомих соціальних працівників, пояснення яких, в порушення вимог ст. 251 КУпАП оформлюється рапортом працівника поліції. Крім того, жодних медичних документів, щодо стану потерпілої до протоколу не додано.

Крім того, відповідальність за ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства. що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) одні ю сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, підлягає обов`язковому з`ясуванню характер вчиненого насильства та його наслідки у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, є обов`язковою складовою об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення. Лише за наявності цих даних можливо зробити висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді здійснення насильства у сім`ї.

Між тим, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді, не годував та не доглядав за матір`ю ОСОБА_2 , чим спричинив психологічне насильство, тобто фактичні дії особи, що притягається до адміністративної відповідальності не годував та не доглядав, не відповідають виду насильства зазначеного працівником поліції психологічне. Таким чином, фактичні обставини, не відповідають зазначеному в протоколі. Наслідки вчинення насильства взагалі не зазначені.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку Європейського суду з прав людини, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Проаналізувавши показання ОСОБА_1 та пояснення свідка ОСОБА_3 , наявні у справі докази у їх сукупності, розглядаючи справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що переконливих доказів того, що ОСОБА_1 вчинив умисні діяння психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 матеріали адміністративної справи не містять, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 245, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: