Справа № 203/4171/21
Провадження № 3/0203/2498/2021
П О С Т А Н О В А

іменем України

11.11.2021 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Черваньова Ю.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 283089 від 17 вересня 2021 року ОСОБА_1 17.09. 2021 року о 21.50 годині в м.Дніпро, по вул.Шмідта керував транспортним засобом марки ВАЗ 2106 н/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності, на вимогу пройти медичний огляд у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки повторно протягом року вчиняє такі дії.

ОСОБА_1 у судові засідання, які були призначені на 28 жовтня 2021 року на 14.30 годину, 11 листопада 2021 року на 13.45 годину не з`явився, хоча його було сповіщено про дати, час і місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця його проживання, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення АДРЕСА_1 . Проте, поштове повідомлення повернуто до суду з відміткою поштового відділення - "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Також суд зазначає, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Відповідне положення міститься у постанові КАС від 1 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14.

За вказаних обставин визнано можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

За змістом частини 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , притягується до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП України.

Диспозицією частини 3 ст.130 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП України суду надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 283089 від 17.09.2021 року; письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.09.2021 року; рапорт інспектора від 17.09.2021 року, картки обліку адміністративного правопорушення, відповідно до яких Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська 21.04.2021 року та 19.05.2021 року накладено стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та відеозапис з відео реєстратора;

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Щодо рапорту працівника поліції суд зазначає, що він не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а. Окрім того, рапорт й протокол складено одним й тим же працівником поліції.

При перегляді диску з відеозаписами з автореєстратора, що міститься в матеріалах справи було встановлено, що на відеозаписах відсутній звук. Слід зазначити, що на відео зафіксовано присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та працівників поліції, свідків, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, не зафіксовано. Таким чином зазначений доказ суд вважає неналежним, оскільки не містить даних, які б підтверджували наявність обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання викликались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вказані свідки до суду не з`явились, причини не явки суду не повідомили.

Вищезазначене не дає змоги суду в повній мірі встановити всі обставини вчинення адміністративного правопорушення та обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Оскільки додані до протоколу докази не відповідають переліченим критеріям, суд вважає, що особою, яка склала протокол, поза розумними сумнівом не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ю.М. Черваньова