ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Наталія Василівна, розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 2 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

до Шевченківського районного суду м. Києва з управління патрульної поліції у м. Києві надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 213742, вбачається, що такий було складено 25.10.2021 року о 00 год. 20 хв. інспектором 1 взводу 7 роти 2 батальйону 1 полку УПП у м. Києві ДПП рядовим поліції Агафонцевим Едуардом Сергійовичем

У фабулі зазначеного протоколу вказано про те, що 25.10.2021 року о 00 год. 05 хв. м. Київ, по вул. Дегтярівська, 9 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford державний номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав та підтвердив обставини викладені у протоколі.

Відповідно до пп. «а» п. 2.1Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 2ст. 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В судовому засідання встановлено, що 25.10.2021 року о 00 год. 05 хв. м. Київ, по вул. Дегтярівська, 9 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford державний номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст.126 підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення від 25.10.2021 року серія ААД № 213742, долученим до матеріалів справи відеоматеріалів.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що неповнолітній ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена: ч. 2 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП повністю доведена.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44,51,121, 127,130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173,173-4,174,183-1,185,190,195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Враховуючи характер адміністративних правопорушень, які стали наслідком грубого порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, особу правопорушника, який є неповнолітнім та вперше притягується до адміністративної відповідальності, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходів впливу, які передбачені статтею 24-1 КУпАП, а тому на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення передбаченого за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п. 28 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року зі змінами, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа взагалі не отримувала такого права.

Відповідно до п.3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8травня 1993р. № 340, керування легковими транспортними засобами, дозволена максималь намаса яких не перевищує 3500 кілограмів і число місць в салоні автомобіля (крім сидіння водія), не перевищує 8, дозволено особі з водійськими правами категорії «В». Разом з тим, згідно п.6 вказаного Положення право на керування транспортними засобами категорії В1,В,С1,С надається особам, які досягли вісімнадцятирічного віку.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 на час вчинення зазначених в протоколі правопорушення не досяг вісімнадцятирічного віку, він не може мати посвідчення водія відповідної категорії.

При накладенні адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, відсутні обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу у відповідності до положень ч.2 ст. 126 КУпАП відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 13, 20-1, 40-1, 126 , 266, 283-285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.

Відповідно до вимог ст. 307-308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: