КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4091/2021
Головуючий в суді першої інстанції: Оздоба М.О.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності: захисника: ОСОБА_1, Стащука В.А.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 30 травня 2021 року о 00 год. 01 хв. в м. Києві по бульвару Вернадського, 42 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат огляду позитивний - 1,47 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що він його пропустив із поважних причин.

Як зазначає ОСОБА_1 , він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, за результатами розгляду якої було ухвалено оскаржувану постанову, при цьому, не отримував копію постанови, а тому вважає, що в даному випадку, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що постанова прийнята передчасно та з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, як зазначає апелянт у своїй апеляційній скарзі, на момент прибуття працівників поліції на місце події, він не керував транспортним засобом, оскільки останній був припаркований на узбіччі дороги, а отже, на його думку, він не міг керувати автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що матеріали справи не місять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом, в них наявні пояснення лише одного свідка.

Підсумовуючи, апелянт вважає, що в даному випадку, суду першої інстанції не було надано належних, допустимих та переконливих доказів його винуватості у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у них відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії постанови.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - СтащукаВ.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд, вважає, що суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону, з огляду на таке.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції апелянт зазначає, що суд всупереч вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу без участі ОСОБА_1 .

Апеляційний суд зазначає, що та обставина, що справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може бути визнана безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

У рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, з урахуванням наведеного, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості цікавитися станом розгляду даної справи про адміністративне правопорушення відносно нього, а також призначеними судовими засідання у даному провадженні.

В той же час, оскаржуючи постанову суду, апелянт зазначає, що не керував транспортним засобом на момент, коли до нього підійшли працівники поліції, вказуючи на те, що його автомобіль був припаркований на узбіччі дороги. Крім того, заперечуючи той факт, що він керував автомобілем, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що матеріали справи не місять доказів відсторонення його від керування таким транспортним засобом.

Однак, зазначені доводи не відповідають дійсності.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, останній повідомляє ОСОБА_1 суть вчиненого ним правопорушення, а саме керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що також, вказано і в протоколі про адміністративне правопорушення, зауважень або заперечень до якого ОСОБА_1 не зазначив.

Крім того, зазначене підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 30 травня 2021 року о 23 год. 20 хв. автомобіль «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по бул. Вернадського в м. Києві.

При цьому, у своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що в даному випадку, матеріали справи містять пояснення лише одного свідка, що на думку, апелянта суперечить вимогам закону.

Однак, як встановлено нормами ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто з аналізу зазначеної статті, вбачається, що присутність двох свідків під час проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, необхідний лише в разі неможливості застосування поліцейськими спеціальних технічних засобів.

Таким чином, з врахуванням того, що в матеріалах справи міститься відповідний відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою спеціальних технічних засобів, а тому, наявність в матеріалах справи пояснень двох свідків - не є обов`язковим.

Водночас, з наданого відеозапису, вбачається, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена за допомогою приладу «Драгер», з дотриманням положень ст. 266 КупАП, а також вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства хорони здоров'я № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

При цьому, результат такого огляду ОСОБА_1 не оспорював, що також підтверджується вказаним відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, який міститься в матеріалах справи.

Так, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, досліджених судом давали законні підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун