Справа №443/701/21
Провадження №3/443/353/21
ПОСТАНОВА

іменем України

03 грудня 2021 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали які надійшли з Відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 12.04.2021 о 07 год 30 хв в с. Іванівці Стрийського району, керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, нестійка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку на місці зупинки чи в мед закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена за частиною 1 статті 130 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що працівники поліції зупинили його безпідставно, подія фіксувалася на мобільний телефон, відтак отримане за його допомогою відео є неналежним та недопустимим доказом.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання покликається на те, що надані працівником поліції відеозаписи не можуть бути належними доказами, оскільки зафіксовані невідомим технічним пристроєм, без зазначення його сертифікації. Крім цього, ОСОБА_1 під час складання протоколу не було роз`яснено його права, передбачені статтею 268 КУпАП та 63 Конституції України.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, вивчивши аргументи захисника, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №447396 від 12.04.2021, згідно з яким ОСОБА_1 12.04.2021 о 07 год 30 хв в с. Іванівці Стрийського району, керував транспортним з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, нестійка хода, нечітка вимова і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я (а.с.3);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовані виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.4);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.04.2021, у якому зафіксовані виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота) та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду (а.с.5);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в яких вони ствердили про відмову ОСОБА_1 , який знаходився з явними ознаками сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи в медзакладі (а.с.6, 7).

долученим до матеріалів відео на носії інформації (компакт-диску), яке дозволяє чітко встановити обставини справи, дії, поведінку та зміст розмови осіб (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та поліцейського) на місці зупинки транспортного засобу, та з яких беззаперечно вбачається висловлена ОСОБА_1 поліцейському відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків (а.с.8).

Проаналізувавши вищевказані документи, відео, пояснення свідків, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми.

Аргументи захисника про відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення про не роз`яснення ОСОБА_1 уповноваженою особою прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, суд вважає не суттєвими і такими, що не перешкоджають встановленню дійсних обставин справи. Більше того, відсутність відповідних записів у протоколі про адміністративне правопорушення не є безумовним свідченням того, що відповідні права ОСОБА_1 уповноваженою особою не були роз`яснені.

Аргументи ОСОБА_1 і захисника щодо неналежності як доказу долученого уповноваженою особою до протоколу про адміністративного правопорушення відео з місця події, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки таке відео узгоджується з вимогам статті 251 КУпАП, прямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у цій справі та отримане уповноваженою особою, тобто відповідає критеріям належності і допустимості. Сумнівів достовірності інформації, яку у собі містить, не викликає.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 130 КУпАП, яка доведена повністю; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, а тому вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Накладення судом на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Павлів