Справа № 454/2370/21 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 33/811/1596/21 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 28 липня 2021 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді, 29 червня 2021 року о 09:26 год. в м. Сокаль на вул. Шашкевича водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Suzuki Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на смугу зустрічного руху, чим змусив водія зустрічного автомобіля «Швидка допомога» різко гальмувати та змінювати напрямок руху, чим створив аварійну ситуацію.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 28 липня 2021 року та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що йому не було відомо про прийняте рішення за результатами складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. Про наявність постанови Сокальського районного суду Львівської області від 28 липня 2021 року дізнався з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, коли така була оприлюднена, тобто 18 жовтня 2021 року. Копію оскаржуваної постанови отримав лише 26 жовтня 2021 року, за своїм письмовим зверненням до суду. З апеляційною скаргою звернувся 26 жовтня 2021 року. З огляду на те, що вважає причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною, просить такий поновити.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що п. 13.2 ПДР, порушення якого йому інкримінується, не стосується вказаного у протоколі серії ОБ №105494 від 29 червня 2021 року адміністративного правопорушення, оскільки дана норма стосується транспортних засобів, що рухаються в одній смузі, а не двох транспортних засобів, що рухаються у зустрічному напрямку. Крім того, оскаржуване правопорушення було вчинене в межах населеного пункту, а саме в м. Сокаль, а вищезазначена норма встановлює правило руху поза населеним пунктом.

Зазначає, що положення п. 13.2 ПДР не регулюють правила зустрічного роз`їзду, а встановлюють правила дотримання дистанції транспортних засобів, швидкість яких не перевищує 40 км/год.

Звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину. Тобто вказана норма і п. 13.2 ПДР ніяк не пов`язані.

Крім того, апелянт наголошує, що він не здійснював виїзду на смугу зустрічного руху, а, отже, і не здійснював обгону. Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП, ним не здійснювалось, жодних доказів протилежного не надано.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених у клопотанні про поновлення цього строку обставин, вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просить проводити апеляційних розгляд без адвоката, оскільки буде захищати свої інтереси самостійно.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог Закону суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст.122 КУпАП, дотримався не в повній мірі.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №105494 від 29 червня 2021 року, ОСОБА_1 вміняється порушення п. 13.2 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Так, пунктом 13.2 Правил дорожнього руху передбачено, що на дорогах поза населеними пунктами водії транспортних засобів, швидкість яких не перевищує 40 км/год., повинні дотримувати такої дистанції, щоб транспортні засоби, які виконують обгін, мали змогу безперешкодно повернутися на раніше займану смугу руху.

Частиною 4 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

У свою чергу, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №105494 зазначено, що 29 червня 2021 року о 09:26 год. в м. Сокаль на вул. Шашкевича водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Suzuki Vitara», д.н.з. НОМЕР_2 , виїхав на смугу зустрічного руху, чим змусив водія зустрічного автомобіля «Швидка допомога» різко гальмувати та змінювати напрямок руху, чим створив аварійну ситуацію.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що він їхав на службовому автомобілі «УАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 , по вул. Шашкевича в м. Сокаль, у напрямку вул. Тартаківської. Рухаючись по правій стороні проїжджої частини, помітив як раптово з-за припаркованого автомобіля виїжджає авто «Suzuki Grand Vitara» сірого кольору. Помітивши, що вказаний транспортний засіб виїжджає на його смугу руху, почав різко гальмувати та притискатись до правого боку, щоб уникнути удару з вказаним авто, що рухалось назустріч.

З наявного у матеріалах справи відеозапису слідує, що ОСОБА_1 , рухаючись по дорозі, на якій відсутній поділ транспортних потоків протилежних напрямків, здійснював об`їзд припаркованого автомобіля. У момент здійснення об`їзду у протилежному до нього напрямку рухався автомобіль «УАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 . На відеозаписі зафіксовано, що зазначеним транспортним засобам вдалось розминутись, однак при цьому автомобіль «УАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 , здійснював проїзд максимально наблизившись до узбіччя.

З огляду на наведене, інкриміноване ОСОБА_1 діяння підпадає під ознаки ч. 5 ст. 122 КУпАП, а саме: «порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян».

З наявного у матеріалах справи рапорту старшого інспектора СРПП відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області О. Некіна вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №105494 допущено помилку, зокрема: у зв`язку зі змінами від 17 березня 2021 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, а не ч. 4 ст. 122 КУпАП. Наведене залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Поміж тим, вказаний рапорт інспектора поліції не може братися до уваги, з огляду на наступне.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. В пункті 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, що передбачає, зокрема, право обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до п. 11 розділу І Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 9 грудня 2020 року №4248/5, протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, щодо якої він був складений.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 29 червня 2021 року отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, у якому йому у вину ставилось вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

В той самий час, рапорт старшого інспектора СРПП відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області О. Некіна складено 30 червня 2021 року. Даних про те, що такий скеровувався ОСОБА_1 , як і будь-яких інших даних про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була повідомлена про зміну норми КУпАП, за яким вона підлягає адміністративній відповідальності, матеріали справи не містять.

З огляду на наведене апеляційний суд розглядає адміністративне правопорушення, вчинення якого вміняється ОСОБА_1 , у межах протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №105494 від 29 червня 2021 року.

Крім того, ч. 5 ст. 122 КУпАП є кваліфікованим складом адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою-четвертою цієї статті. Тобто для кваліфікації дій особи за ч. 5 ст. 122 КУпАП необхідне встановлення у її діях складу одного з основних складів адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою-четвертою цієї статті, обтяженого кваліфікуючою ознакою «створення аварійної обстановки».

Попри те, що дії ОСОБА_1 у протоколі описано як порушення правил зустрічного роз`їзду, його дії інспектором поліції кваліфіковано як порушення п. 13.2 ПДР, що передбачає відповідальність за недотримання водіями, швидкість яких поза населеними пунктами не перевищує 40 км/год, такої дистанції, щоб транспортні засоби, які виконують обгін, мали змогу безперешкодно повернутися на раніше займану смугу руху.

У розумінні п. 1.10 ПДР обгін - це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху. Тобто обгін має місце у тому випадку, коли особа, виконуючи вказаний маневр, виїжджає на зустрічну смугу руху.

Таким чином 13.2 ПДР регулює не дії водія, котрий здійснює обгін, а дії водія, що повинен у момент, коли його обганяють, рухатись з певною швидкістю та не створювати перешкод учаснику руху, що здійснює обгін.

У даній ситуації, як слідує з наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 здійснював зустрічний роз`їзд, що був утруднений перешкодою у виді припаркованого автомобіля, тобто його дії не можуть кваліфікуватися як порушення п. 13.2 ПДР.

Крім того, мотивуючи своє рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, суддя суду першої інстанції зазначив, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Проте наявні у матеріалах справи докази не містять жодних даних про те, що ОСОБА_1 вчинив перевищення встановлених обмежень швидкості руху та проїхав на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху. Не зазначено цього і в протоколі про адміністративне правопорушення, який покладено в основу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Таким чином наведене свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст. 251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, за якою його визнано винним.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №105494 від 29 червня 2021 року, що розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Стосовно заявленої апелянтом вимоги про повернення судового збору, то така до задоволення не підлягає, оскільки Законом України «Про судовий збір» сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову про накладення адміністративного стягнення не передбачено, даних про те, що ОСОБА_1 сплачувався судовий збір апеляційному суду не представлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 28 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КупАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк