СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/8819/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Оздоба М.О., за участі адвоката Калашникова Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від УПП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер невідомий, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 28.09.2021 року приблизно о 18.12 год. в м.Києві на пр..Л.Курбаса, 7А, керував автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Адвокат Калашников Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Своє клопотання обґрунтував тим, що працівниками поліції не долучено до протоколу про адміністративне правопорушення належних доказів вини ОСОБА_1 . Так, працівники поліції не виявили ознак сп`яніння у водія, не вилучили водійське посвідчення та не відсторонили від керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, шляхом увімкнення сигнальних сирен. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкоголь, після чого сів за кермо. Також пред`явив посвідчення водія у електронному застосунку «Дія». Далі зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, при цьому визнає, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 зв`язується з особою, яка буде керувати автомобілем далі.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 вказані ознаки алкогольногосп`яніння, які передбачені «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, та на підставі яких працівник поліції вважав, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Тому доводи адвоката в частині безпідставної пропозиції поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння за відсутності встановлених ознак сп`яніння, вважаю безпідставними.

Відповідно до процедури огляду, працівником поліції було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 Закону віднесено застосування засобів відеозапису. Отже, відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Таким чином, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Посилання адвоката на недопустимість відеозапису з нагрудної камери як на неналежний доказ є необґрунтованими, оскільки усі необхідні факти, які мають важливе значення при розгляді даної справи та з якими законодавство пов`язує настання відповідальності за вчинене правопорушення, чітко зафіксовані нагрудними камерами поліцейських та використані як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Інші зауваження захисника, суд також не приймає до уваги, оскільки вважає, що дані зауваження не впливають на наявність складу даного адміністративного правопорушення, та не є підставою для закриття провадження по справі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника, враховуючи, що причин відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, які б звільняли від адміністративної відповідальності законом не передбачено, дослідивши матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення; диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вважає, що наведені докази є такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України та в його діях наявна подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що за відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, а тому вимагає накладення відповідного стягнення, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нею нових правопорушень, особу порушника, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.221, 245, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Святошинський районний суд м. Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя : М.О. Оздоба