Справа № 472/515/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Чаричанський П.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, освіта середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2021 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №643869 від 10.02.2021 року, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, ОСОБА_1 04.02.2021 року о 22:00 год. за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , що виразилась в словесних образах.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 643869 від 10.02.2021 року та надавши оцінку доказам, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 ч. 1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року зі змінати 01.01.2020 р., цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Стаття 173-2 ч. 1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Розділу І ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року зі змінати 01.01.2020 р., домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 Розділу І ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З заяви ОСОБА_2 від 05.02.2021 року вбачається, що остання просить прийняти міри до її співмешканця ОСОБА_1 . Хоче поїхати з місця останнього проживання, але забраний телефон і особисті речі.

З пояснень ОСОБА_2 від 05.02.2021 року вбачається, що 04.02.2021 р. приблизно 17:00 год. в них розпочалася сварка про те, що до них повинна приїхати донька з Доманівки та поїхати в м. Миколаїв, та їй потрібно було їхати за донькою в м. Миколаїв. Коли вона сказала своєму співмешканцю ОСОБА_3 , що їй потрібні кошти на дорогу в розмірі 300 грн. На що була неадекватна реакція та сказав, що кошти не дасть, та чужу дитину бачити не хоче в себе в дворі. Після чого вона зателефонувала до поліції та після повторного дзвінка він забрав телефон у неї.

З пояснень ОСОБА_1 від 05.02.2021 року вбачається, що 27.01.2021 р. він прибув з заробітків з Польщі разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_2 . Разом з нею працювали і збирали кошти спільно. В даний час вони знаходилися на карантинні за адресою АДРЕСА_1 . Сварка почалася з того, що 05.02.2021 р. приїжджають в гості її діти і вона сказала, що всі кошти, які вона напрацювала в Польщі вона віддасть своїм дітям, а його дітям хай платить його мама ОСОБА_4 . Потім він пішов подивитися чи лежать їх кошти в тумбочці біля ліжка і він помітив, що коштів немає, а саме 1000 злотих. На підґрунті сварки ОСОБА_2 викликала наряд поліції і почала наговорювати, що він бігає з ножем за нею. Просить, щоб вона відала йому 500 злотих. Він віддасть речі і мобільний телефон і мирним шляхом розійтись.

З пояснень ОСОБА_4 від 05.02.2021 року вбачається, що 04.02.2021 р. приблизно о 16:30 год. вона зайшла до свого сина. Коли зайшла до будинку то помітила на кухні громадянку ОСОБА_5 , яка почала їй говорити, що хоче поїхати до м. Миколаїв, ображала та розмовляла з нею в підвищеному томі. Людмила взяла в її сина кошти в розмірі 1000 злотих а син ОСОБА_3 взяв телефон який лежав на ліжку.

Судом встановлено, що у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 відсутні докази щодо завдання шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 шляхом образ в її адресу, навпаки, як вбачається з пояснень ОСОБА_2 під час суперечки ОСОБА_1 не ображав її словами брутальної лайки, інших свідків та очевидців подій немає. Даних про те, що наслідки, які передбачені в диспозиції ст. 173-2 КУпАП як обов`язкові, настали чи могли настати - немає.

Інших доказів до протоколу серія АПР18 №643869 від 10.02.2021 року, не надано.

Статтею 62 ч. 3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 247, 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП. О. Чаричанський