Справа №647/2809/21
Провадження № 3/647/1897/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року місто Берислав

Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Миргород В. С., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Бериславського районного суду Херсонської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ОБ №053934 від 16.10.2021 року відповідно до якого 16.10.2021 року об 11-30 год. В с.Захарівка по вул. Центральній, 14 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MANTGA 26.410 номерний знак НОМЕР_1 , скоївши ДТП, а саме здійснив наїзд на стовб електромережі, який знаходився поряд з проїзною частиною та після цього залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 у призначене судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

Інспектором поліції було дотримано приписи Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, які у п. 11 розділу II вказують про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено правопорушнику його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, про що зроблено відмітку у протоколах про адміністративне правопорушення та поставлено власноручний підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 .

Приймаючи до уваги вищезазначене та також те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, суд оцінює таку поведінку правопорушника, як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді його справи в суді та вирішує розглянути справу за відсутності правопорушника.

Така процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.".

Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення суддя приходить до наступних висновків:

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Між тим, доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Постановою судді від 06.12.2021 року у справі №647/2810/21 (провадження №3/647/1898/2021), адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 122-4 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Оскільки не знайшло свого підтвердження факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому як наслідок останній не може відповідати за ст.122-4 КУпАП.

Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (Постанова ВС від 08.07.2021 у справі №177/525/17).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, за наявності певної неповноти, ініціював дослідження доказів та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, тобто взяв на себе функцію обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що ЄСПЛ розцінено як порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист пав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу.

Тобто в силу норм чинного КУпАП та практики ЄСПЛ суд не вправі самостійно збирати додаткові докази, оскільки в протилежному випадку буде порушено принцип рівності сторін і вимог змагальності процесу.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Отже, в судовому засіданні не доведено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та з матеріалів справи не можливо достовірно встановити даний факт, відтак і підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 293, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова набрала законної сили __________ 2021 року.

Суддя В. С. Миргород