Справа № 404/6796/21
Номер провадження 3/404/2340/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Куценко Олександр Володимирович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області відносно ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

06.09.2021 року о 22 год. 13 хв. в м. Кропивницький по вул. Вокзальна,68, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння із згоди водія, відповідно до встановленого законодавством порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810, тест №4638, результат 2,22 проміле з яким водій згоден. ОСОБА_1 протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом був відсторонений, шляхом передачі транспортного засобу тверезому водієві. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

На розгляд матеріалів ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Крім того, на офіційному сайті Кіровського районного суду м. Кіровограда (https://kr.kr.court.gov.ua/sud1059/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду були зазначені дата, час та місце слухання.

Такі дії мають очевидні ознаки штучного створення підстав для закінчення передбаченого ст.38 КпАП України строку накладення адміністративного стягнення і намагання уникнути в такий спосіб адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Неявка ОСОБА_1 на розгляд матеріалів судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути на підставі наявних доказів.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтями 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в сукупності, суд приходить до наступного.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ч.2 ст. 130 КУпАП передбачає - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України передбаченого, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, зібраними у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №190273 від 06.09.2021року (а.с.1), посвідчення водія (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3), результатом Drager Alcotest 6810 (а.с.4), поясненнями свідків (а.с.5,6), довідкою про наявність повторності вчинення адмін. правопорушення (а.с.8), довідкою про належність транспортного засобу (а.с.9), відеозаписом пригоди (а.с.10).

Інших доказів на підтвердження своєї невинуватості ОСОБА_1 суду не надано.

Суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, тому при призначенні виду адміністративного стягнення, суд відповідно ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника і вважає, що для виправлення правопорушника, достатньо буде призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП.

В силу ст.4 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст.24, ст.33, ч.2 ст.130, ст.ст.283-285, 294 КУпАП ,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП та призначити стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тис.) грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Куценко