КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 33/824/1014/2021
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 травня2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Довженка Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Довженка Р.В. на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 року

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 23.11.2020 року об 11 год. 32 хв., по вул. Сквирське шосе, 160, в м. Біла Церква Київської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21013» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, тобто порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Довженко Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 року, за якою ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді сплати штрафу у розмірі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, захисник посилається на те, що зазначена постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Зокрема, як вказує апелянт, ОСОБА_1 23.11.2020 близько 11 год. 32 хв. рухаючись по вул. Сквирське шосе, 160, у м. Києві, керуючи транспортним засобом, був зупинений поліцейськими, які запропонували пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. На дану пропозицію, ОСОБА_1 відмовився, оскільки наркотичні засоби не вживає.

При цьому, апелянт звертає увагу на те, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , працівниками поліції жодним чином не здійснювався його огляд на стан наркотичного сп`яніння, та під час здійснення поліцейськими всіх процесуальних дій, ними не було запрошено свідків, натомість відомості про наявність свідків, працівниками поліції вписані після складання протоколу.

Щодо проведення судового засідання, за відсутності апелянта та ОСОБА_1 , вважає порушенням права останнього на захист та ст. 268 КУпАП щодо ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та право заявляти клопотання. Крім того, матеріали справи не містять даних про належне сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи, а на електронну адресу суду направлялось клопотання захисника про відкладення розгляду справи, однак заявлене клопотання, суд першої інстанції проігнорував.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Довженка Р.В.,які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи апеляційної скарги його захисника, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою дійсно встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, незважаючи на обставини, наведені в оскаржуваній постанові та висновок судді про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відмову ОСОБА_1 у встановленому законом порядку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння; направленням на огляд водія; розпискою від 23.11.2020 р. та відеозаписом на диску з нагрудної камери від 23.11.2020 р., суд апеляційної інстанції не може визнати це судове рішення законним та обґрунтованим, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 321190 від 23 листопада 2020 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , сам по собі не може бути визнано беззаперечним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки він не містить достовірної інформації про те, що така відмова відбулася у присутності двох свідків.

Зокрема, незважаючи на наявність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у присутності яких, згідно протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, на відеозапису з бодікамери поліцейського, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення та який було переглянуто під час апеляційного розгляду, взагалі не видно жодних свідків, у присутності яких ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров'я, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП таІнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 і що він, у присутності цих свідків, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Більш того, під час апеляційного розгляду не були спростовані пояснення ОСОБА_1 та доводи апеляційної скарги його захисника про те, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення свідки взагалі були відсутні при його складанні, оскільки незважаючи на неодноразові виклики до суду апеляційної інстанції, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися та не повідомили суд про причини свої неявки

З огляду на вищенаведені обставини, складений поліцейським щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходженнявідповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння не може служити належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, як прямо передбачено ст. 266 КУпАП, в редакції яка діяла на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Що ж стосується інших доказів, на які суддя послався у своїй постанові, то вони, як окремо, так і в сукупності, не містять у собі достатніх даних для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені обставини дозволяють стверджувати про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Довженка Р.В., виходячи із повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ч. 8 ст. 294 КУпАП, підлягає задоволенню лише частково, а постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Буцмак Ю.Є.