Справа № 495/7543/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Білгород- Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце мешкання: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2021 року матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 передані на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярському О.О..

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.11.2021 року №2156/0/15-21 «Про задоволення клопотання першого заступника Генерального прокурора Говди Р.М. про тимчасове відсторонення судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_2 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності».

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи №452 від 10.11.2021 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №495/7543/21 про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце мешкання: АДРЕСА_1 , передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О..

З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2021 року о 14.30 год. ОСОБА_1 керуючи автобусом «БАЗ А079», д/з НОМЕР_1 здійснював пасажирські перевезення за маршрутом Одеса Курортне без засобів індивідуального захисту, а саме: без маски чи респіратора, що закривають рот та ніс, чим порушив Постанову КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», за що передбачена відповідальність ч.1 ст.44-3 КУпАП.

07.09.2021 року інспектором Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії ВАБ №746668.

В судове засідання призначене на 30.11.2021 року о 09.20 год. ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі, клопотань або заяв про відкладення слухання справи до суду не надійшло.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи в якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, а також з урахуванням того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 Кодексу, не передбачається обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, клопотань або заяв про відкладення слухання справи до суду не надійшло, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 ..

Приймаючи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, суд розцінює причину неявки як неповажну, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ч.1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною і відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, а санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Згідно п.2 постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м.Києва, м.Севастополя встановлюється «зелений», «жовтий», «помаранчевий» або «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

Підпунктом 8 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року №1236 з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №746668 від 07.09.2021 року, поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та CD-R диском.

З переглянутого відеозапису, який зафіксована на CD-R диску та доданий до матеріалів справи було встановлено, що ОСОБА_1 керуючи автобусом «БАЗ А079», д/з НОМЕР_1 здійснював пасажирські перевезення за маршрутом Одеса Курортне без засобів індивідуального захисту, а саме: без маски чи респіратора, що закривають рот та ніс.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП, а з урахуванням викладеного, ОСОБА_1 має нести відповідальність за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 з 07.09.2021 року достовірно було відомо про складення про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП, а також про місце розгляду справи, однак, він не цікавиться провадженням у справі, що призводить до затягування розгляду справи по суті, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу, на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП, ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 44-3 ч.1, 221, 251, 255, 256 283, 284, 307, 308 КУпАп суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн..

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Заверюха В.О.