Справа № 481/912/21
Провадж.№ 3/481/491/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Ціпивко І.І, за участю секретаря Варданяна А.П., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Орєхової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новий Буг Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департамента стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , депутат 8-го скликання Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи депутатом 8-го скликання Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області, являючись при цьому відповідно до підпункту «б» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 зазначеного Закону, несвоєчасно, а саме 15.04.2021 року, без поважних на те причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 обставини викладені в протоколі підтвердила, вину у вчиненні правопорушення визнала. Додатково пояснила, що легковажно вважала, що не повинна подавати жодної декларації, оскільки у грудні 2020 року подавала декларацію як кандидат. Крім цього звернула увагу на її важкому матеріальному становищі, оскільки доглядає за престарілою та хворою матір`ю, яка потребує постійного лікування, на що вона витрачає значні кошти, просить не накладати на неї штраф.

Прокурор в судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що у ОСОБА_1 не було поважних причин порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції», а саме на несвоєчасне подання декларації за 2020 рік. Додала, що на посаду, яку займає ОСОБА_1 розповсюджується дія Закону України «Про запобігання корупції», а тому вона зобов`язана була вчасно подати декларацію. Вважає, що у неї був час на своєчасне подання декларації, відтак вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим просить суд ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні вказаного правопорушення та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідност.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу положень підпункту «б» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з ч.1 ст.172-6 КУпАП за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, настає відповідальність у вигляді накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно рішення №1 від 24.11.2020 року «Про початок повноважень депутатів Вільнозапорізької сільської ради» на 1-й сесії 8-го скликання визнано повноваження новообраних депутатів сільської ради до списку яких входить ОСОБА_1 .

Виходячи з цього, відповідно до підп. Б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Згідно п. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в п. 1 ст. 3 цього ж Закону (підпункт Б - депутати місцевих рад), зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

У зв`язку з вище викладеним, ОСОБА_1 будучи суб`єктом декларування, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік зобов`язана була подати до 01.04.2021.

Оглядом публічної сторінки Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік подала лише 15.04.2021, чим допустила порушення встановленого строку подання щорічної декларації, що підтверджується витягом.

Згідно пояснень заступника сільського голови Вільнозапорізької сільської ради ОСОБА_3 встановлено, що адвокатом Вільнозапорізької сільської ради ОСОБА_4 після 1-ї сесії яка відбулася 24.11.2020 новообраних депутатів попереджено щодо необхідності дотримання вимог ЗУ «Про запобігання корупції», а саме щодо необхідності подання ними щорічної декларації. В подальшому на кожній сесії і до спливу терміну подачі щорічної декларації неодноразово здійснювались подібні попередження. Окрім того, ОСОБА_4 надавалася допомога при заповненні декларацій та створенні електронних цифрових підписів.

Відповідно листа Вільнозапорізької сільської ради від 14.06.2021 вбачається, що більша частина новообраних депутатів працюють вже не перше скликання, а тому раніше подавали декларації вказаного типу та обізнані щодо порядку та строків її подання.

Згідно з відомостями Єдиного Державного Реєстру Декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з офіційного сайту НАЗК України встановлено, що ОСОБА_1 подавала 15.12.2020 року декларацію типу «кандидата на посаду». Зазначена декларація подана ОСОБА_1 свідчить про наявність в неї навиків в роботі з реєстром.

Враховуючи інформацію посадових осіб сільської ради щодо попередження про необхідність подання декларацій, витяги з реєстру, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 була обізнана про необхідність подання щорічної електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, але не вживала жодних заходів щодо своєчасного подання такої декларації.

При цьому відповідно постанови великої палати Верховного суду від 24.01.2021 року у справі № 800/30/17(990/1/1328/18) суд встановив, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строків.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Встановлено, що ОСОБА_1 отримала електронний цифровий підпис 08.12.2020 року через Акредитований центр сертифікації ключів «Україна», строк дії якого до 07.12.2022 року відповідно, що підтверджується витягом.

Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_1 маючи дійсний електронний цифровий підпис не вживала жодних дій для своєчасного подання щорічної декларації за 2020 рік.

Відповідно до абз. 9 підп. 1 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

В ході збору доказів поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_1 , щорічної декларації не встановлено.

На підставі викладеної Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 року за № 223-943/0/4-17 позиції слід зазначити, що невжиття заходів суб`єктом декларування щодо своєчасності отримання електронного ключа, відомостей про склад сім`ї, їх доходи та інших необхідних даних для заповнення декларації, не може визнаватися реабілітуючою обставиною та поважною причиною для несвоєчасного подання декларації, так як законодавцем надано трьохмісячний термін для збору даних та подання декларації, тобто починаючи з 01.01 по 01.04 кожного року. Тобто ОСОБА_1 мала достатньо часу для отримання всієї необхідної інформації для заповнення та подачі декларації.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 не мала поважних причин подати електронну декларацію з порушенням визначених законодавством строків.

Відповідно листа Державного підприємства «Українські спеціальні системи», де вказані дати некоректної роботи Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в якому чітко вказано, що на час необхідний для подачі електронної декларації Реєстр працював в належному режимі.

Починаючи із зазначеного часу дотепер портал Реєстру функціонує в штатному режимі. В дні необхідності подання ОСОБА_1 декларації Реєстр працював в належному режимі.

Відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 1 Закону спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, НАБУ та Національне агентство з питань запобігання корупції.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

В свою чергу частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на виконання складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 255 КУпАП визначено, що працівники Національної поліції уповноважені на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за статтями 172-4 - 172-9 КУпАП.

Таким чином, Закон України «Про запобігання корупції» не передбачає затвердження Національним агентством обґрунтованого висновку або повідомлення із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за частинами першою, другою статті 172-6 КУпАП, уповноваженими особами Національної поліції України.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сукупність досліджених доказів дає підстави зробити висновок, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності знала про свій обов`язок подати декларацію до 01 квітня 2021 року, проте легковажно віднеслася до такого.

Досліджені докази суддя вважає належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, надано не було.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення суддя враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, суддею враховуються дані про особу порушника, яка вперше притягається до адміністративної відповідальності, характер та обставини вчиненого правопорушення, зокрема те, що у зв`язку з пандемією коронавірусу COVID-19 в Україні складна економічна ситуація, ОСОБА_1 має на утриманні престарілу матір, яка постійно хворіє та потребує лікування, відповідно її матеріальний стан, який є важким, правопорушення вчинила через свою недбалість, так як подавала вже декларацію у грудні 2020 року, тому не мала наміру щось приховати, щиро розкаялася у вчиненому, а також ураховуючи відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, характер правопорушення, відсутність реально заподіяної істотної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, які охороняються законом, що, на думку судді, суттєво знижує ступінь суспільної протиправності вчиненого та, як наслідок, призводить до малозначності діяння.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Ураховуючи вищенаведене, суддя вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та провадження у справі закрити.

На переконання судді, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст.ст.36, 279, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративно відповідальності за ч. 1 ст. 1726 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.І. Ціпивко