Справа № 661/973/21
Провадження № 3-в/661/13/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року

Суддя Новокаховського міського суду Херсонської області Матвєєва Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зупинення стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зупинення стягнення, посилаючись на ті обставини, що постановою Херсонського апеляційного суду від 19.10.2021 року залишено без змін постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 11.05.2021 року, якою його визнано винуватим у вченні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік. Проте, не погоджуючись із висновком суддів, ним подана скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, а тому просить суд зупинити стягнення, накладене на нього до моменту винесення рішення Верховним судом.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Так, постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 11.05.2021 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу на користь держави в сумі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до постанови Херсонського апеляційного суду від 19.10.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 11.05.2021 року, без змін.

Із заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення вбачається, що ним подана скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року №26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

При цьому, у Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (заява №23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (частина друга, десята статті 294).

Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення, встановлене у ст.294 цього Кодексу відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

З урахуванням наведеного, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення у справі № 661/973/21, слід відмовити, оскільки постанова апеляційного суду не підлягає оскарженню в касаційному порядку та є остаточною, тому підстав для зупинення стягнення не передбачено чинним законодавством у данному випадку.

Керуючись ст.129 Конституції України, ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення у справі № 661/973/21, відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н. В. Матвєєва