Справа № 603/417/21
Провадження № 3/603/239/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2021 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №1 (м.Монастириська) відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2021 року близько 00 год. 34 хв. ОСОБА_1 керував по вул. Галицька, що в м.Монастириська Чортківського району Тернопільської області транспортним засобом марки «OPEL COMBO» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що виражалось в почервонінні обличчя, різкому запаху алкоголю з ротової порожнини, від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а саме продути технічний прилад газоаналізатор «Драгер» та пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі в установленому законом порядку, відмовився при здійсненні відео фіксації правопорушення, чим порушив вимоги п. 2.5 Правила дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений працівниками поліції про день та час розгляду справи в суді про що свідчить запис в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466151 від 23.07.2021 року та на диску із відеозаписами з нагрудної камери поліцейського.

Окрім зазначеного, судом вживались заходи для належного повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи шляхом надіслання повістки про виклик до суду, проте останній відмовився від отримання судового виклику та в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У рішенні від 07.11.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Окрім того, в своїх рішеннях (в т.ч. справа Каракуця проти України) Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та про розгляд справи у Монастириському районному суді Тернопільської області, однак жодного разу останній не цікавився провадженням своєї справи, що є ознаками зловживання своїми процесуальними правами, враховуючи, що було вжито усіх передбачених законом заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи та не подання останнім заяв про причини неявки до суду чи про відкладення розгляду справи, тому суд вважає за можливе відповідно до ст. 268 КУпАП розгляд справи провести у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його вина у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, що були предметом перевірки в судовому засіданні.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується такими засобами доказування:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466151 від 23.07.2021 року, в якому встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «OPEL COMBO» д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження в установленому законом порядку пройти освідчення на стан сп`яніння, а саме продути технічний прилад газоаналізатор «Драгер» та пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;

-відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який міститься на компакт-диску, долученому до протоколу у відповідності до ст. 266 КУпАП, на якому міститься декілька фрагментів відеозаписів, а саме де ОСОБА_1 спочатку погоджується з тим, що він перед керуванням транспортним засобом вживав алкогольні напої, а саме випив 150 грам горілки від чого в подальшому відмовився, а також на відео зафіксовано його відмову від проходження оглядe на стан алкогольного сп`яніння зf допомогою технічного засобу на місці зупинки та пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Оцінюючи встановлені судом обставини та аналізуючи вимоги законодавства, суд констатує наступне.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП окрім керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння передбачають відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, для складу адміністративного правопорушення необхідно, щоб водій відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Даний порядок встановлено у ст. 266 КУпАП та деталізований у підзаконних актах.

Згідно ч. 2, 3 ст. 266 КпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі (закладі охорони здоров`я) в результаті чого поліцейським був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 .

Окрім зазначеного, судом встановлено, що вказаний в протоколі транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції через несправності задніх зовнішніх світлових приладів, а саме за темної пори не підсвічувався задній номерний знак та інших порушень ПДР, що ним і не заперечувалось та про що свідчить долучена до матеріалів справи копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №873126 від 23.07.2021 року, яка знаходиться при матеріалах справи.

Таким чином, суд констатує, що особа, яка отримала посвідчення водія обов`язково склала іспит стосовно наявності знань Правил дорожнього руху України і сам факт отримання цього посвідчення вказує на знання цих Правил.

За таких обставин, враховуючи норми ст. 10 КУпАП, належить взяти до уваги те, що ОСОБА_1 вчинив це правопорушення умисно, тобто свідомо ухилявся від законної вимоги працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та намагався в такий спосіб уникнути відповідальності, передбаченої законодавцем за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння

Таким чином, суд дійшов висновку, що при зупинці поліцейськими транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 , працівниками поліції за зовнішніми ознаками було виявлено, що в громадянина ОСОБА_2 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, проте пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку останній відмовився, у зв`язку з чим на нього було складено поліцейським протокол серії ДПР18 №466151 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п.2.5 ПДР України.

Беручи до уваги вищевказане, судом встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, натомість останній від його проходження відмовився, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Отже, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлені, а тому з врахуванням вищезазначених обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, особи винного, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_2 слід застосувати стягнення в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає - штраф в дохід держави з позбавлення права керування транспортними засобами,.

Саме таке стягнення на переконання суду буде співмірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості, невідворотності відповідальності та відповідатиме його меті.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі та порядку встановленому законом.

Керуючись ст. 33, 34, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян