П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління держпраці Закарпатській області про адміністративне порушення відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст.41 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

14.07.2021 року о 11 год. 35 хв. під час проведення інспекційного відвідування з відеофіксацією було встановлено, що в приміщенні кухні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_2 ), в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , знаходились та виконували роботи з приготування їжі та миття посуду громадянки ОСОБА_2 , яка повідомила, що проходить стажування два дні на посаді хінкальниці, трудовий договір та цивільно-правовий договір з нею не укладався; ОСОБА_3 , яка повідомила, що проходить стажування на посаді посудомийки два дні, трудовий договір та цивільно-правовий договір з нею не укладався. Також у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » знаходилась громадянка ОСОБА_4 , яка повідомила, що працює на посаді офіціанта давно, трудовий договір з нею підписувала ОСОБА_1 . Під час інспекційного відвідування в кафе зайшла громадянка ОСОБА_5 , яка повідомила, що працювала неофіційно в кафе на посаді посудомийки два місяці приблизно з квітня 2021 року, жодних договорів не підписувала, розрахунок з нею не провели. Станом на 15.07.2021 ріку ФОП ОСОБА_1 не надала трудові договори та цивільно-правові договори з вказаними вище громадянами.

Таким чином, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 допустила до виконання роботи в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 громадянок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та в квітні 2021 року громадянку ОСОБА_5 , не уклавши з ними трудового договору, чим порушила вимоги ч.4 ст. 24 Кодексу законів про працю України, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.41 КУпАП.

В судовому засіданні 20.08.2021 року ОСОБА_1 вину не визнала, пояснила, що відповідно до наказу ФОП ОСОБА_1 № 8 від 14.07.2014 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 були прийняті на роботу з 15.07.2021; 14.07.2021 ФОП ОСОБА_1 подала повідомлення контролюючому органу про прийняття працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на роботу. Працівник ОСОБА_5 не приносила документи для оформлення на роботу, розрахунок з вказаним працівником був проведений. Працівник ОСОБА_6 був прийнятий на роботу на посаду офіціанта з 16.07.2021 року відповідно до наказу № 6 від 15.07.2021.

Дослідивши письмові докази у справі, суддя дійшов наступного висновку.

Диспозиція ч.3 ст.41 КУпАПпередбачає зокрема, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Відповідно до ст.21 КУпАП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою,а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Частиною 3 статті 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Винуватість особи, яка притягується до адмінвідповідальності підтверджено наступними доказами, які були досліджені під час розгляду справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №ЗК293/284/АВ/П/ПТ від 15.07.2021 року, актом №ЗК293/284/АВ від 15.07.2021 року, відеоматеріалами.

Таким чином у судді немає обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, яке полягає у порушенні вимоги законодавства про працю, а саме: у фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, не встановлено. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, не встановлено.

При призначенні адміністративного стягнення суддя виходить із змістуст.33 КУпАП України і враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, доходить висновку, що за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 8 500 грн. 00 коп. (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.36,40-1, ч.3 ст.41,245,283,-285,287,-291 КУпАП, п.5 ч.2ст.4 Закон України «Про судовий збір» суддя, -

П О С Т А Н О В ИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 /вісім тисяч п`ятсот/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ гривень судового збору.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу в разі несплати правопорушником штрафу у строк штраф стягується у подвійному розмірі штрафу, визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Голяна О.В.