Провадження №3/447/1190/21
Справа №447/2150/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2021 суддя Миколаївського районного суду Львівської області Головатий А.П.,

розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №186866 від 05.07.2021, 05.07.2021 о 02:11 год. у м. Миколаїв, по вул. Полуботка, Львівської області, водій, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком лікаря на стан алкогольного сп`яніння №90 від 05.07.2021, огляд проводився за адресою: м. Миколаїв, вул. Возз`єднання, 9, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Скакун В.В. просила закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки огляду, а відеозапис, долучений до матеріалів справи, працівниками поліції не вівся безперервно. Окрім того, вказала на те, що згідно офіційних даних Державного реєстру засобів вимірювальної техніки типу газоаналізаторів, погодженого ДП «Укрметртестстнадарт», границі допустимої основної (абсолютної) похибки вимірювання концентрації алкоголю в крові складає приблизно 0,02 мг/дм куб., а результат огляду її підзахисного становить 0,21 проміле, що свідчить про похибку у проведеному вимірюванні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав. Повідомив, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згідний, керуючи транспортним засобом не вживав алкоголю чи наркотичних речовин. Після проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння 05.07.2021 та отримання результатів такого був здивований, однак, повідомив працівників поліції про те, що напередодні приймав лікарські засоби від головного болю та тиску.

Дослідивши матеріали справи, приходжу таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, включення портативного відео реєстратора (який закріплюється на форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) поліцейських під час здійснення повноважень) відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З досліджуваних у судовому засіданні відеозаписів встановлено, що на одному з відеозаписів видно як працівники поліції зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 , роз`яснили такому причини зупинки та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що ОСОБА_1 відмовився, однак, погодився пройти такий огляд у медичному закладі. Після чого відеозапис був перерваний, та відео розпочалося з моменту отримання результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння у приміщенні КНП «Миколаївська міська лікарня».

Таким чином, відеозапис не може бути прийнятий суддею як належний та допустимий доказ у справі, оскільки відеозйомка велася з порушенням Інструкції №1026.

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №186886 від 05.07.2021, не вказано свідків даного правопорушення, до протоколу долучено лише неповний відеозапис, пояснення ОСОБА_1 , акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, копія направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №90 від 05.07.2021.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №90 від 05.07.2021, виданого КНП «Миколаївська міська лікарня», ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат 0,21 проміле.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 №1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Водночас, такий результат є в межах похибки, яка, відповідно до відкритих джерел інформації, у газоаналізаторах Alcotest (3000, 5510, 6510, 6810, 6820), Interlock XT, становить - + 0,02 проміле.

Суд враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України», заява №39598/03, рішення від 21.10.2011, відповідно до яких при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

На підставі вищенаведеного, приходжу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаним належним доказом по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом вини особи, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумніви у суду.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані докази по справі керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходжу до висновку про доцільність закриття провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 245, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Головатий А. П.