КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Сидорчук А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 18.01.2021, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18.01.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (протокол серії ДПР18 №013761 від 01.12.2020 про адміністративне правопорушення) та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Не погоджуючись з таким рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 18.01.2021 змінити в частині накладеного стягнення, пом?якшивши його до штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги ОСОБА_1 вказує на те, що відсутні підстави для застосування щодо нього, стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке є надто суворим і таким, що не відповідає вчиненому порушенню та особі винного. Також апелянт вказує, що суд, накладаючи адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, не навів переконливих доводів для його застосування та формально врахував особу правопорушника.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.12.2020 року близько 20 год. 30 хв. поблизу будинку №3 по вулиці Богатирська в м. Києві гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «FREIGHTLINER C110» (силовий тягач - Е) д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Н/ПР-контейнеровоз-Е марки «KRONE SDC 27» д.н.з. НОМЕР_2 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, під час руху заднім ходом, для збереження безпеки руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті здійснив зіткнення з транспортним засобом «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом загальним марки «SCHMITZ SCS 24» д.н.з. НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій ОСОБА_1 порушив п. п. 2.3(б), 10.9 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги, до суду не з?явився. 13.08.2021 подав до суду клопотання, в якому просив взяти до уваги його письмові пояснення та розглядати справу без його участі.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши письмові матеріали справи при розгляді апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах поданої апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та подана ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

При вирішенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження суд насамперед виходив з наступного. Зі змісту апеляційної скарги в якій міститься обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вбачається, що правопорушник не користувався телефоном на який прийшло смс повідомлення. Про прийняте судове рішення дізнався від ТОВ "Інформаційно-правові системи", які звернулися до нього з регресною вимогою, при цьому він продовжував керувати транспортним засобом виконуючи свої професійні обов`язки як водій триалий час після прийняття постанови судом першої інстанції. Інших даних, про інші способи повідомлення ОСОБА_1 про день час і місце судового засідання в суді першої інстанції в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження і прийняття апеляційної скарги до розгляду, поза як матеріали справи не містять переконливих, достатніх даних які б беззаперечно свідчили, що ОСОБА_1 був обізнаний про судове засідання 18.01.2021.

Щодо розгляду апеляційної скарги, то суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржує постанову Оболонського районного суду м. Києва від 18.01.2021 лише в частині призначеного йому судом заходу адміністративного стягнення, то встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення та доведеність вини ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП апеляційною інстанцією відповідно до положень ст.294 КУпАП щодо меж апеляційного розгляду - не перевіряються, поза як ніким не ставляться під сумнів.

Щодо доводів ОСОБА_1 щодо безпідставного накладення на нього занадто суворого адміністративного стягнення за вчинене правопорушення, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2,3 ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП України, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ч.2 ст.33 КУпАП України прямо передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В п.28 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Верховний суд України роз`яснив, що "Судам необхідно враховувати, що КУпАП не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Тому згідно зі ст.33 цього Кодексу основні й додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм".

Як слідує зі змісту оскарженої постанови та письмових документів, що містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції не дотримався наведених вище вимог закону, оскільки обставини у справі, які впливають на об`єктивність та правильність застосування адміністративного стягнення до правопорушника належним чином встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувались.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП в постанові зазначив, що врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь вини, наслідки вчиненого ним правопорушення, піддав ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції за ст.124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. З таким висновком суд апеляційної інстанції погоджується лише частково виходячи з наступного. Відповідно до ч. 9 ст. 294 КУпАП , у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах передбачених санкцією статті КУпАП, воно не може бути посиленим. Таким чином, суд апеляційної інстанції, враховуючи відсутність інших апеляційних скарг, приймаючи до уваги що на час апеляційного перегляду вже накладено адміністративне стягнення в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП і воно, відповідно до закону може бути змінено в бік пом`якшення .

В цій частині суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виду накладеного адміністративного стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами та вважає, що судом визначено вид стягнення без достатніх законних на те підстав, поза як суд підійшов формально до призначення ОСОБА_1 позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, не надавши при цьому відповідної оцінки всім наявним обставинам, не встановив тих обставин, на які він посилається у своєму судовому рішенні і вважав їх встановленими.

Зокрема, судом першої інстанції не було враховано, що за правилами ч.2 ст.30 КУпАП України позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Натомість, як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 35 КУпАП України, судом встановлено не було. Обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності і зокрема за скоєння правопорушень пов`язаних з експлуатацією транспортних засобів і зокрема за ст. 124 КУпАП, або ж інші фактичні дані чи обставини, що в сукупності надали б суду можливість обґрунтовано дійти висновків про особу порушника, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Отже, оскільки ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, його дії не призвели до надмірно великих негативних наслідків, перебування на його утриманні дружини, дочки та онуки, а також виходячи з того, що він працює офіційно водієм і це є його основним і єдиним джерелом існування, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення у виді штрафу, на яке просив змінити апелянт, є належним видом стягнення для ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, а тому вважає за необхідне змінити постанову в частині накладеногоадміністративного стягнення, а саме накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ст.124 КУпАП, тобто 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, стано на чс вчинення правопорушення, що становить 340 гривень.

Таким чином, судом першої інстанції у винесеній ним постанові, на підставі якої було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України, безпідставно застосовано до нього суворіший вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 06 (шість) місяців, що необґрунтовано жодними доказами та фактичними даними, які б надали суду правові підстави для його застосування, а тому в цій частині постанову суду необхідно змінити, наклавши на порушника більш м`яке та менш суворе адміністративне стягнення за вчинене ним правопорушення у виді штрафу.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 18.01.2021, - задовольнити, прийнявши апеляційну скаргу до розгляду .

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 18.01.2021 щодо ОСОБА_1 , визнаного винним за ст.124 КУпАП, ? змінити в частині накладення адміністративного стягнення на штраф в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В іншій частині постанову Оболонського районного суду м. Києва від 18.01.2021 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 752/10749/20

Апеляційне провадження № 33/824/4419/2020

Суддя у першій інстанції - Валігура Д.М.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.