Справа № 461/6480/21 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/1302/21 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника Львівської митниці Держмитслужби Зирянова Олега Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Бащука О. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накладено на нього стягнення - 1700,00 грн. штрафу в дохід держави.

Вилучені відповідно до протоколу №1402/20900/21 від 28.07.2021 року Фунти стерлінгу в сумі 1450,00 - повернуто ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 454,00 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 28.07.2021 року, близько 20 год. 50 хв., громадянин України ОСОБА_2 прямував з Англії до України рейсом RK1642 «Лондон-Львів» через митний пост «Львів-аеропорт» Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу руху спрощеного митного контролю «Зелений коридор». В ході проведення візуального огляду багажу виникла підозра про наявність товарів, що підлягають митному оформленню, та/або переміщення яких через митний кордон обмежене. Пасажира було переведено до спеціально відведеної кімнати огляду для проведення огляду товарів, де було виявлено валютні цінності, які він заявив усно, а саме готівкові кошти в сумі 10000 фунтів стерлінгів. Курс валют станом на 28.07.2021 року становить 1 євро 31,7814, 1 фунт стерлінгів 37,172. Відповідно до статті 197 Митного кодексу України затвердженого Законом України N 4495-VI від 13 березня 2012 року, Закону України "Про валюту і валютні операції" №2473-VIII від 21 червня 2018 року, постанови Правління НБУ від 02 січня 2019 року №5 «Про затвердження положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» переміщення через митний кордон валютних цінностей у сумі більше 10000 євро підлягає обов`язковому письмовому декларуванню. Сума в еквіваленті 10000 євро, а саме: 8550 фунтів стерлінгів відповідно до курсу НБУ на 28.07.2021 року була повернута громадянину громадянин України ОСОБА_3 . Товари, що не перевищують неоподатковану норму були пропущені гр. України ОСОБА_2 для ввезення на митну територію України.

Згідно статті 366 Митного кодексу України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Таким чином, гр. ОСОБА_2 порушив встановлений порядок проходження смугою руху спрощеного митного контролю «зелений коридор», тобто переміщував товар, який, вагою, класифікацією перевищує норму ввезення громадянами товарів на митну територію України.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, представник Львівської митниці Держмитслужби Бащук О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Галицького районного суду м. Львова від 26 серпня 2021 року скасувати та винести нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі з конфіскацією предметів правопорушення готівкових коштів в сумі 1450 фунтів стерлінгів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, покликається на те, що висновок суду першої інстанції є помилковим та необґрунтованим, а оскаржувана постанова упередженою.

Вказує, що суд об`єктивно прийшов до висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак правопорушення передбаченого ст. 471 МК України, однак застосував до нього стягнення у вигляді штрафу розміром 1700 грн. без конфіскації вилучених згідно протоколу № 1402/20900/21 від 28.07.2021 року грошових коштів у сумі 1450 фунтів стерлінгів.

На думку митниці, Галицьким районним судом м. Львова необґрунтовано не враховано адміністративне стягнення конфіскацію предметів правопорушення готівкових коштів в сумі 1450 фунтів стерлінгів.

Зазначає, що діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування до нього основного адміністративного стягнення, зокрема конфіскації предметів правопорушення та накладення штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є невід`ємною частиною санкції ст. 471 МК України.

Вважає, що винесена постанова, не спрямована на попередження подібних правопорушень, а навпаки сприяє їх вчинення в майбутньому та породжує почуття безвідповідальності за вчинене.

Заслухавши пояснення представника Львівської митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю. на підтримку апеляційної скарги, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також; з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у постанові адміністративного правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у оскаржуваному рішенні доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії правопорушника ОСОБА_1 за ст. 471 МК України.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і перевіряє постанову місцевого суду, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП лише в межах апеляційної скарги.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги Львівської митниці Держмитслужби, відносно того, що в суду першої інстанції не було законних підстав для незастосування адміністративного стягнення у вигляді конфіскації товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, оскільки законом передбачено безальтернативну конфіскацію обмежених для переміщення через митний кордон України товарів у разі їх переміщення спрощеним порядком «зеленим коридором», за наступних підстав.

Згідно вимог ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 471МК України, адміністративна відповідальність настає в разі порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Санкція ст. 471 МК України передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; в Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (статті 3, 8, 21 Конституції України).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним; конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом; використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у положеннях частини шостої статті 41 Основного Закону України вимоги щодо конфіскації майна, яка має застосовуватися виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом, є конституційними гарантіями непорушності права приватної власності й спрямовані на захист кожної особи від протиправного позбавлення майна, що належить їй на законних підставах.

Зазначені конституційні гарантії перебувають у взаємозв`язку з принципом верховенства права, оскільки «одним із проявів цього конституційного принципу є непорушність права приватної власності та недопустимість протиправного позбавлення такого права» (рішення Конституційного Суду України від 16 жовтня 2008 року №24-рп/2008).

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року №2-рп/2016).

Врахувавши норми національного законодавства, суд апеляційної інстанції виходить з того, що правовідносини між державою в особі Львівської митниці Держмитслужби та громадянами, які проходять митний контроль через «зелений коридор» з переміщенням товару - іноземної валюти, на який встановлені обмеження, регулюються нормами Митного Кодексу України з урахуванням Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473 VIII та Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3, і набрало чинності з дня введення в дію Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473 VIII з 07.02.2019 року.

Ці норми відповідного національного законодавства Митний Кодекс України в редакції, чинної на момент подій в аналогічній справі «Садоча проти України», були предметом дослідження в Європейському Суді з прав людини.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що громадян України ОСОБА_1 перетнув «зелену лінію», що позначає закінчення зони спрощеного митного оформлення «зелений коридор», та перемістив через митний кордон України валюту, розмір якої обмежений законодавством України, не задекларувавши митному органу кошти в розмірі 1450,00 фунтів стерлінгів, що підлягають обов`язковому декларуванню.

Діючим законодавством України ввезення готівкової іноземної валюти в Україну не обмежена, обмежена лише сума, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, яка може бути ввезена без письмового декларування.

Об`єктивна сторона правопорушення, яке вчинив громадянин України ОСОБА_1 полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі», за що передбачена відповідальність за ст. 471 МК України.

Виходячи з вимог ст. 471 МК України та встановлених судом обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що на правопорушника підставно було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. Саме таке стягнення суд вважає достатнім для виправлення та належної поведінки правопорушника.

Стосовно конфіскації вилучених у ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1450,00 фунтів стерлінгів, аналізуючи обставини справи в контексті конвенційних положень щодо втручання в право власності з метою встановлення справедливого балансу між конфліктуючими інтересами, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами доведена законність джерела походження грошових коштів, вилучених у ОСОБА_1 . Зокрема, з долучених до матеріалів справи податкових декларацій 2019, 2020 р.р. вбачається, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти, в т.ч. за результатами здійснення своєї трудової діяльності за кордоном. Вказані документи належним чином посвідчені та перекладені на українську мову.

Європейський суд з прав людини у чисельних справах, в тому числі «Трегубенко проти України» (рішення від 02 листопада 2004 року) зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Він не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення Брумареску (Brumaresku), п. 78).

У пункті 28 рішення «Гирлян проти Росії» від 09.10.2018 Суд повторив, що для того, щоб бути пропорційним, втручання повинно відповідати серйозності порушення і санкції з огляду на тяжкість злочину, за яке воно призначене для покарання - в даному випадку недотримання вимоги декларації - а не серйозність будь-якого передбачуваного порушення, яке насправді не було встановлено, наприклад, злочин відмивання грошей або ухилення від сплати податків (див. рішення Ісмаїлов проти Росії, п.38).

Зазначена позиція Європейського Суду щодо необхідності забезпечення необхідного справедливого балансу між захистом права власності та вимогами загального інтересу з огляду на свободу розсуду, якою наділена держава в цій сфері, також відображена у справі «Садоча проти України».

Суд вказав, що захід у вигляді конфіскації відповідає загальному суспільному інтересу, підкресливши, що необхідний баланс не буде досягнуто, якщо на відповідного власника майна буде покладено «індивідуальний та надмірний тягар» (рішення від 11 липня 2019 року (п.п. 26,27).

Тому апеляційний суд бере до уваги, що вилучені у ОСОБА_1 кошти інспектором митниці, є для нього важливою сумою, він перемістив грошові кошти для власного використання і ці кошти мають законне походження та загалом можуть бути законно переміщені через митний кордон України за умови їх письмового декларування, конфіскація грошових коштів може істотно вплинути на майновий стан ОСОБА_1 та покладе на нього «індивідуальний надмірний тягар».

Таким чином у суду першої інстанції не було підстав для застосування санкції ст. 471 МК України про конфіскацію вилученої валюти, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

За таких обставин, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року по справі №2-261/2019(5915/19), та природу походження товарів, апеляційний суд вважає, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил в даному випадку є не пропорційним, порушуватиме справедливий баланс між загальними правилами декларування та правом власності особи, суперечить положенням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не забезпечить справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи та не узгоджуються з принципом верховенства права.

Апеляційний суд вважає, що накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. без конфіскації вилученої валюти буде досягнутий, у даному конкретному випадку, розумний баланс між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування та винесення нової постанови, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст. 530 МК України, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Бащука О.- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк