Справа № 263/7196/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2021 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., прокурора Бєлих Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 18.01.2007 року Жовтневим РВ ММУ УМВС України в Донецькій області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2021 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшов адміністративний протокол з матеріалами перевірки відносно присяжного Жовтневого районного суду м.Маріуполя ОСОБА_1 , яка вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП, для розгляду по суті.

Відповідно до ухвали Донецького апеляційного суду від 09.08.2021 року задоволено подання голови Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області та матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП направлені для розгляду до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області.

12 серпня 2021 року вказаний матеріал надійшов в провадження судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Кузнецова Д.В., відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Маріупольської міської ради №7/24-2277 від 15.12.2017 року щодо внесення змін до рішення від 30.12.2014 року №6/43-5014 «Про затвердження списку присяжних» ОСОБА_1 була внесена до списку присяжних Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області.

Згідно п.п.«ґ» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», зобов`язана щорічно до 1 квітня подавати декларацію за минулий рік.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни до розділу XII «Прикінцеві положення», якими встановлено, що декларації, які відповідно до ст.45 Закону, подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єктів декларування подають до 1 червня.

Отже, у 2020 році термін подання щорічних декларацій продовжено до 1 червня.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, лише 30 вересня 2020 року о 18 год. 05 хв., почавши дії щодо подання такої декларації того ж дня о 14 год. 02 хв.

Встановлено, що протягом 2019 року ОСОБА_1 виконувала обов`язки присяжного в суді під час розгляду справи за участю присяжних.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік не пізніше 23 год. 59 хв. 31 травня 2020 року.

Натомість, ОСОБА_1 , будучи, згідно п.п.«ґ» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію за 2019 рік лише 30 вересня 2020 року о 18 год. 05 хв.

Розгляд справи по суті був призначений на 19.08.2021 року, однак від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з находження на безперервному виробництві та неможливістю бути присутньою у судовому засіданні.

У призначене судове засідання 25.08.2021 року ОСОБА_1 не з`явилась, просила відкласти судове засідання та надати їй для ознайомлення матеріали справи, та звернутися за правовою допомогою.

10.09.2021 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій свою провину визнала та просила призначити мінімальний штраф.

Судом всіляко забезпечувалась змагальність судового процесу та право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд, що свідчить про дотримання основного принципу Європейського суду з прав людини особа повинна бути почутою.

У справі «Mirovni Institut v. Slovenia» Європейський суд з прав людини відзначив, що судові розгляди мають гарантувати право на публічне слухання в розумінні §1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Винятки повинні бути виправдані особливими обставинами. Як підкреслив Суд, суспільний характер слухань захищає сторони від здійснення правосуддя таємно, без публічного контролю. Це також є одним зі способів підтримки довіри до судів.

У даному випадку суд забезпечив ОСОБА_1 гарантію щодо публічного розгляду справи проти неї і виняток зроблений судом щодо можливості подальшого розгляду справи без її участі із-за зловживання нею своїми процесуальними правами повністю захищає ОСОБА_1 від здійснення правосуддя таємно, без публічного контролю.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 своєчасно сповіщена про місце і час розгляду справи, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи на підставі наявних матеріалів у відсутність ОСОБА_1 , яка свою провину визнала.

Прокурор у судовому засіданні просила накласти адміністративне стягнення, відповідно до вимог Закону.

Суд, вивчивши письмові матеріали, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, яка вважала доведеним факт вчинення адміністративного правопорушення, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у несвоєчасному без поважних причин подані декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, є доведеною та її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Так, судом встановлено, що рішенням Маріупольської міської ради №7/24-2277 від 15.12.2017 року щодо внесення змін до рішення від 30.12.2014 року №6/43-5014 «Про затвердження списку присяжних» ОСОБА_1 була внесена до списку присяжних Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області.

Згідно п.п.«ґ» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, із проведеного вище аналізу норм вбачається, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, оскільки згідно з положеннями частини 1, 2 статті 45 закону України «Про запобігання корупції» вона віднесена до осіб, які зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до роз`яснень, викладених в листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» конструктивною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 176-2 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Під поважним причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку із хворобою, перебуванням особи на лікування внаслідок (стихійного лиха, повені пожежі землетрусу), технічних збоїв офіційного веб сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення у декларацію, тощо. Як підставу несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 зазначила, що вона не була обізнана про порядок подачі такої декларації.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію за 2019 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

При обранні виду та міри адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу, щодо якої складено протокол, яка раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, вперше вчинила адміністративне правопорушення, ступінь вини, майновий стан, відсутність по справі обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що достатнім та необхідним буде накладення стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП, проте в мінімальній межі, оскільки саме таке стягнення забезпечить досягнення мети, зазначеної у ст.23 КУпАП.

Статтею 40-1 КпАП України визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст.40-1, 172-6, 276-279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: Д.В.Кузнецов