ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3342/21 Головуючий в 1 інст. Апаллонова Ю.В.
Провадження №33/807/490/21 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 (десять тисяч двісті) грн 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Згідно з постановою суду, 12 березня 2021 року о 00:02 годині в м.Запоріжжя по вул. Незалежної України біля буд.63 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та прийняти інше рішення - про закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, підлягає скасуванню через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що постанова суду прийнята на підставі інших матеріалів, ніж тих, що були розглянуті в судових засіданнях, оскільки в рішенні є посилання на відсутні матеріали і обставини. Суд дійшов висновку про його винуватість у вчиненні правопорушення на підставі неналежних, недопустимих та недостовірних доказів.

Апелянт вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня вказівка про використання відео зйомки, і що матеріали відеозапису долучені до протоколу. Вважає, що навіть при наданні поліцією відеозапису, він не міг бути належним та допустимим доказом по справі, оскільки матеріали відеозапису не були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

В той же час, з матеріалів відеозапису не вбачаються ті обставини, на які послався суд у своєму рішенні. З нього не видно, що автомобіль поліцейських рухається саме за його автомобілем і що одразу ж після зупинки його автомобіля поруч з ним зупиняється автомобіль поліцейських.

На думку апелянта, пояснення свідків також не можуть бути належними і допустимими доказами, оскільки вони не були допитані в якості свідків в судовому засіданні та пояснення від них отримані не уповноваженою особою.

Також посилається на порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначений п.п. 6, 7 розділу ІІ Інструкції №1452/735 та ст.266 КУпАП.

Вказує, що його автомобіль працівники поліції не зупиняли, а підійшли до нього, коли автомобіль був припаркований, а тому вважає, що працівники поліції безпідставно вимагали від нього проходження огляду на стан сп`яніння. Докази керування ним транспортним засобом в матеріалах справи відсутні. Також відсутні докази і того, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Вважає, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може бути встановлено тільки в разі зупинки автомобіля після того як його водієм були порушені вимоги ПДР, однак він не порушував ПДР.

Поліцейський не має права зупиняти автомобіль без видимої причини.

З матеріалів справи не вбачається, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем, тобто на думку апелянта, не доведено його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що вимога працівника поліції про направлення його на обстеження на стан сп`яніння була пред`явлена з порушенням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв для проведення огляду затвердженого постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкції №1452/735, а тому вважається недійсною.

Його огляд поліцейськими на стан наркотичного сп`яніння не проводився в присутності двох свідків.

В його діях чи бездіяльності відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Працівниками поліції не було надано суду доказів належного встановлення обставин події.

Крім того, зазначає, що працівники поліції взагалі навіть не представились йому, внаслідок чого йому не було відомо ні їх місце роботи, ні займані ними посади, ні їх прізвища. У зв`язку з цим він не міг знати чи мають ці особи право виявлення у водіїв ознак сп`яніння та направлення їх на огляд. Вважає, що дана обставина свідчить про відсутність суб`єктивної сторони правопорушення.

При таких обставинах, суд навіть не встановив особу, яка складала протокол і не отримав від неї пояснення в суді.

Крім того, суд відшукував докази на користь поліцейських.

В постанові суд зазначив, що захисник нібито заявив клопотання про закриття провадження у справі, долучивши клопотання до матеріалів справи, однак фактично захисник ніякого клопотання до матеріалів справи не долучав.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №102997 від 12 березня 2021 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом Honda Accord д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений;

у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 березня 2021 року, відповідно до якого, у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія у присутності двох свідків;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога;

на відеозаписі зафіксовано зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, відмову від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, копії протоколу та підпису в ньому.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті працівника поліції А. Сичова від 12 березня 2021 року, згідно з яким під час несення служби у нічну зміну 11 березня 2021 року у складі екіпажу 151 разом з лейтенантом поліції Верещагіним С.В. за адресою: вул. Незалежної України, 61 було помічено т.з. HondaAccordд.н. НОМЕР_1 , який порушив правила маневрування. Зупинивши т.з., почали спілкуватися з водієм, яким виявився гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Водієві було запропоновано у присутності двох свідків пройти тест на стан наркотичного сп`яніння, на що гр. ОСОБА_1 категорично відмовився, а також відмовився підписувати матеріали справи та отримувати копії протоколу, який на нього було складено за ч.1 ст.130 КУпАП ААБ 102997. Подія фіксувалась на бодікамеру 00228.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Про причину зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив водієві - ОСОБА_4 , що також зафіксовано відеозаписом.

Посилання апелянта на те, що відеозапис є неналежним та недопустимим доказом по справі, оскільки у протоколі відсутня вказівка про використання відео зйомки, і що такі матеріали долучені до протоколу, є безпідставними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що до суду надійшли матеріали справи щодо ОСОБА_1 , до яких, згідно з описом, долучено диск з відеозаписом. Відсутність посилання в протоколі про здійснення відео фіксації само по собі не може бути достатньою підставою для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. Як вбачається з рапорту працівника поліції А.Сичова від 12 березня 2021 року, подія фіксувалась на бодікамеру 00228, що узгоджується з самим відеозаписом.

З відеозапису є очевидним, що він відноситься саме до цієї справи.

Те, що зафіксовані відеозаписом події мали місце, ніким не оспорюється.

Доводи ОСОБА_1 про те, що з відеозапису не видно, що автомобіль поліцейських рухається саме за його автомобілем, спростовуються самим відеозаписом. Крім того, такі доводи перевірялися судом першої інстанції та їм надана оцінка в оскаржуваній постанові, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

При розгляді справи судом першої інстанції дійсно не були заслухані свідки (на що звертає увагу апелянт).

Разом з цим, судом було вжито необхідних заходів для виклику цих свідків в судове засідання, однак такі заходи не дали результатів.

В свою чергу, письмові пояснення свідків не є єдиними доказами по справі, ці пояснення узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу, в т.ч. і відеозаписом.

Посилання апелянта на порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначений п.п. 6, 7 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), та ст.266 КУпАП, є безпідставними.

Твердження апелянта, про відсутність доказів керування ним транспортним засобом, спростовується матеріалами справи, в т.ч. відеозаписом, з яких убачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, проте останній цей факт заперечував, вказуючи на те, що, на час коли підішли працівники поліції, він транспортним засобом не керував.

Оскільки працівниками поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (що відображено у Направленні), вимога працівника поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі була законною та обґрунтованою.

Відповідно до вищевказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем в медичному закладі, а тому твердження, апелянта, що самими поліцейськими не проводився огляд на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків є також безпідставними.

Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, не вбачається.

Те, що при розгляді справи не заслухано осіб, якими складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Більш того, з матеріалів справи не вбачається, що стороною захисту заявлялось клопотання про виклик вказаних осіб.

В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази, а доводи апелянта про те, що суд вчиняв такі дії на користь поліцейських, суперечать матеріалам справи.

Апелянт також вказує на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що захисник заявив клопотання про закриття провадження в справі, долучивши це клопотання до матеріалів справи, в той час коли захисник такого клопотання до справи не долучав.

Проте, в апеляційній скарзі не зазначено, яким чином це спростовує висновки суду.

Окрім того, вказана обставина сама по собі не може свідчити про незаконність та необґрунтованість прийнятого в справі судового рішення.

Більш того, в матеріалах справи містяться заперечення (пояснення) ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення, в яких йдеться про необхідність закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що в самих запереченнях ОСОБА_1 вказує на те, що він керував транспортним засобом та зупинився, щоб відповісти на телефонні дзвінки та повідомлення, пілся чого до нього підішли працівники поліції.

На всі доводи сторони захисту надано вмотивовану відповідь в оскаржуваній постанові.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді вказаної справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2021року, стосовно ОСОБА_1 ,за ч.1 ст.130 КУпАП,залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 335/3342/21