ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/322/21 Справа № 692/452/21 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Чепурний О. П. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисників Мартьянова В.І. та Новіка В.І., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Драбівського районного суду Черкаської області від 07.07.2021 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Драбівського районного суду Черкаської області від 07.07.2021 року, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючого ТОВ «Експрес Технології Ін`єктування» бригадиром бурильної бригади, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454грн. 00 (сорок) коп.

Відповідно до даної постанови, 13.05.2021 року о 18 годині 10 хвилин в с. Шрамківка по вул. Стадіонній, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгеру».

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 13 травня 2021 року працював вдома по господарству, а допомагав йому ОСОБА_2 . Під час обіду він випив 200 грам горілки, після чого до нього прийшов його кум ОСОБА_3 та запропонував поїхати в центр села Шрамківка випити пива, на що він погодився. За кермо його автомобіля сів ОСОБА_2 , так як мав посвідчення водія та не вживав алкоголь. Коли вони приїхали в центр села та пили пиво, то бачили автомобіль патрульної поліції який їхав в сторону села Мойсівка. Приблизно через одну чи півтори години, до ОСОБА_2 зателефонувала дружина та повідомила, що він має терміново з`явитись додому. Після чого вони сіли в авто та поїхали. Припаркувавши автомобіль біля його двору ОСОБА_2 пішов через городи додому, а він залишився біля автомобіля щоб підготувати його до відрядження на наступний день. Коли під`їхали працівники поліції то ОСОБА_1 стояв біля авто, в якому були відкриті двері. Після чого патрульні запитали чий автомобіль та чи стояв він в центрі села, на що він їм відповів, що керував транспортним засобом, тому що мав на увазі, що сидів в автомобілі та керував водієм. Те, що автомобілем керувала інша особа він казав працівниками поліції пізніше, але це не було зафіксовано на камеру. Його не попереджували, що знімають на відео, а лише тримали в руках мобільний телефон на який і здійснювалась відеофіксація.

Захисники Новік В.І. та Мартьянов В.І. надали заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та в судовому засіданні пояснили, що працівниками поліції було складено адміністративний матеріал з грубими порушеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Оскільки склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортним засобом суб`єктом в стані алкогольного сп`яніння, а в матеріалах справи відсутні будь які докази про рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а тому в діях особи відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також в протоколі не зазначено результати проходження освідування приладом «Драгер» та не зазначені свідки, не вказано точне місце скоєння правопорушення, на вимогу ОСОБА_1 працівники в порушення інструкції не надали документи на прилад Драгер. Окрім того відеофайл наданий працівниками поліції не є повним, а лише уривком. Як вбачається з дослідженого захисниками відеофайлу, автомобіль було припарковано та не перебувало в динаміці руху.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 13 травня 2021 року зайшов в гості до кума ОСОБА_1 , який разом з ОСОБА_2 працювали вдома по господарству та запропонував йому поїхати в центр села випити пива. В центрі пив пиво лише він, так як ОСОБА_1 наступного дня потрібно було їхати на роботу. Після чого ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля та вони поїхали додому, а він пішов. Автомобіля патрульної поліції він бачив, під час того як стояли в центрі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що являється матір`ю ОСОБА_1 , 13 травня 2021 року був вихідний день і її син разом з ОСОБА_2 працювали по господарству. Під час обіду син вживав алкоголь, а ОСОБА_6 не пив. Вона бачила, як ОСОБА_2 перебував за кермом автомобіля під час того як від`їжджали в центр, а також тоді як вони повернулись додому.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що ОСОБА_1 є його шкільним другом, який попросив його допомогти по господарству. Близько 16 години дня прийшов ОСОБА_3 та запропонував поїхати випити пива, після чого він сів за кермо, так як не вживав алкоголь. Приїхавши в центр села він пішов у магазин, щоб придбати сигарети. Зазначив, що автомобілем керував саме він, а не ОСОБА_1 , окрім того працівники поліції не зупиняли його.

Постановою судді Драбівського районного суду Черкаської області від 07.07.2021 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454грн. 00 (сорок) коп.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням адвокат Мартьянов В.І. в інтересах правопорушника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

1. Скасувати постанову Драбівського районного суду Черкаської області 07.07.2021 року.

2. Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 у в адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що вищезазначена постанова Драбівського районного суду Черкаської області є необгрунтованою і незаконною, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушено норм процесуального права та не надану об`єктивну оцінку наявним в матеріалах справи прямих доказів, що призвело до неправильного встановлення обставин у справі.

Додає, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 - вказали, що ОСОБА_1 , 13.05.2021 року не керував транспортним засобом НОМЕР_2 , а керував автомобілем ОСОБА_2 . Дані свідки пригоди наявні на відео, яке було надано працівниками поліції як доказ, а на свідків у відео посилається і сам ОСОБА_1 .

Наголошує, що у суді першої інстанції ОСОБА_1 вказав, що коли він надавав пояснення працівникам поліції про керування автомобілем ОСОБА_2 , а не ним, це все документувалось на мобільний телефон одним із працівником поліції, але відео до суду як доказ надано не було.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку захисників та правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу,вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді є необґрунтованою.

Суддя районного суду не вірно встановив фактичні обставини справи, неправильно оцінив докази, та прийняв необґрунтоване рішення щодо доведеності вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що свідок ОСОБА_2 надав пояснення з яких вбачається наступне: 13.05.2021 року, він з ОСОБА_1 у нього вдома, допомагав йому по господарству. ОСОБА_1 вживав алкогольні напої в обід в себе вдома, а ОСОБА_2 не вживав. Близько 16 години дня прийшов ОСОБА_3 та запропонував поїхати випити пива, після чого ОСОБА_2 сів за кермо, так як не вживав алкоголь. Приїхавши в центр села він пішов у магазин, щоб придбати сигарети. Коли ОСОБА_1 і ОСОБА_3 пили пиво, повз них проїхала машина поліції. Вертаючись додому до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зателефонувала дружина, і припаркувавши автомобіль біля двору ОСОБА_1 - ОСОБА_2 пішов додому. Зазначив, що автомобілем керував саме він, а не ОСОБА_1 , окрім того працівники поліції не зупиняли його.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що13 травня 2021 року зайшов в гості до ОСОБА_1 , який разом з ОСОБА_2 працювали вдома по господарству та запропонував йому поїхати в центр села випити пива, після чого ОСОБА_2 сів за кермо транспортного засобу і вони в трьох поїхали. В центрі пив пиво лише він, так як ОСОБА_1 наступного дня потрібно було їхати на роботу. Після чого ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля та вони поїхали додому, а він пішов пішки. Автомобіль патрульної поліції він бачив, під час того як стояли в центрі.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що являється матір`ю ОСОБА_1 , 13 травня 2021 року був вихідний день і її син разом з ОСОБА_2 працювали по господарству. Під час обіду син вживав алкоголь, а ОСОБА_6 не пив. Вона бачила, як ОСОБА_2 перебував за кермом автомобіля під час того як від`їжджали в центр села, а також тоді як вони повернулись додому.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що з відео матеріалів, наданих з бодікамери патрульних поліцейських (а.с.4) вбачається, що автомобіль припаркований біля будинку ОСОБА_1 , та відео не містить доказів керування ОСОБА_1 даним транспортним засобом та повного змісту перевірки ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, а містить лише фрагменти подій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що під час перевірки , казав працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом, однак дані події з невідомих причин на відео відсутні, і суду надано відео лише продуття ОСОБА_1 приладу «Драгер», після чого відео закінчується.

Виходячи із змісту положень ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим 1950) та ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється при умові, коли в ході судового розгляду винність особи у вчиненні злочину доведена об`єктивними доказами, одержаними законним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Суд враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 р., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

За таких обставин, суддя районного суду невірно оцінив докази і як наслідок дійшов до не вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки суду не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Враховуючи наведені докази і аргументи, оскаржувана постанова судді Драбівського районного суду Черкаської області від 07.07.2021 року підлягає скасуванню із закриттям провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Мартьянова В.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Драбівського районного суду Черкаської області від 07.07.2021 року - задовольнити.

Постанову судді Драбівського районного суду Черкаської області від 07.07.2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати., а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок