Справа № 159/3853/21 Провадження №33/802/625/21 Головуючий у 1 інстанції:Панасюк С. Л.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

його захисника адвоката Шинкар О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2021 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 30 червня 2021 року о 20 год 19 хв у м. Ковелі, на вул. Брестська, керував автомобілем, марки «VOLKSWAGEN POLO» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 визнаний винним за те, що, будучи, згідно з постановою старшого державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Непомнящих О.В. від 16.10.2018, тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами, 30 червня 2021 року о 20 год 19 хв у м. Ковелі, на вул. Брестська, він керував автомобілем, марки «VOLKSWAGEN POLO» державний номерний знак НОМЕР_1 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності. Апелянт стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та покарання за таку відмову пов`язані саме із керуванням автомобілем у стані сп`яніння. З матеріалів справи вбачається, що поліція не зупиняла його під час руху та керування транспортним засобом. Стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Просить скасувати рішення судді в частині визнання його винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі в цій частині закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Шинкар О.В., які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 30.06.2021 серії ДПР18 № 354047, 30 червня 2021 року о 20 год 19 хв у м. Ковелі, на вул. Брестська, ОСОБА_1 керував автомобілем, марки «VOLKSWAGEN POLO» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився (а.с.1).

У доводах, викладених у апеляційній скарзі, апелянт стверджує, що поліція не зупиняла його під час руху та керування транспортним засобом.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, хоча ОСОБА_1 і не був безпосередньо зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом, його твердження спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, у матеріалах справи міститься відеозапис з камери відеоспостереження біля магазину «Продукти», з якого вбачається, що 30 червня 2021 року о 20 год 19 хв 33 сек ОСОБА_1 під`їжджає до вказаного магазину на автомобілі, марки «VOLKSWAGEN POLO», і виходить з-за керма вказаного транспортного засобу (а.с.9, час відео 20:19:33).

Таким чином, вказаними відеофіксаціями ще раз спростовуються доводи апелянта про те, що вказаним автомобілем він не керував.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складався у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які скріпили його своїми підписами (а.с.1).

Факт відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку вказані свідки підтвердили і у своїх письмових поясненнях (а.с.4-5).

Відмова ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю підтверджується відеофіксацією з нагрудних камер працівників поліції.

Зокрема, на пропозицію поліцейської пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи у медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9, час відео: 21:07:04).

На повторну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи у медичному закладі, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у присутності двох свідків знову відмовилася (а.с.9, час відео: 21:07:07).

Піддавати сумніву дані докази у апеляційного суду немає підстав.

Що ж стосується тверджень апелянта про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а алкоголь вжив після зупинки транспортного засобу, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, правильними.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Нових доказів, які спростовували б висновки суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції надано не було.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2021 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов