Провадження № 3/643/4391/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Осадчий О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Харківській області ДПП у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора територіального центру надання соціальних послуг Основ`янського району м. Харкова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №301084 від 16.09.2021 вбачається, що 16.09.2021 року о 16:30 год., в м. Харкові по проспекту Московському, 49 водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 та не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на паркувальний бар`єр. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимогу п.13.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, подав на електронну потшу суду заяву про розгляд справи без його участі, просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», «Правил дорожнього руху України» водії транспортних засобів повинні створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди іншим громадянам.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Наведена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до конкретних правил дорожнього руху, порушення вимог яких має бути у причинному зв`язку з їх наслідками.

З протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вбачається, що йому у вину інкримінується порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З фабули зазначеної у протоколі щодо обставин події вбачається, що ОСОБА_1 не дотримався саме безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на паркувальний бар`єр.

Відповідно до п.1.10 ПДР України безпечним інтервалом є відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Однак, описані у протоколі про адміністративне правопорушення обставини події суперечать єдиному долученому доказу по справі, а саме схемі місця ДТП (ЄО 812), з якої вбачається, що ОСОБА_1 16.09.2021 року о 16:30 год., в м. Харкові по проспекту Московському, 49 керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 скоїв наїзд на паркувальний бар`єр, при цьому місцем зіткнення з паркувальним бар`єром є передня частина бамперу його автомобіля, що виключає можливе недотримання ОСОБА_1 бокового інтервалу. Окрім цього, з даних про пошкодження автомобіля вбачається пошкодження переднього бамперу, що також підтверджує відсутність недотримання ОСОБА_1 бокового інтервалу, будь яких доказів зворотного матеріали справи не містять.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 16.09.2021 року о 16:30 год., в м. Харкові по проспекту Московському, 49 та 51-б він припаркував свій автомобіль біля кафе «Bon Appetit» щоб здійснити покупки в магазині «Посад». Після покупок він підійшов до свого автомобіля щоб виїхати з парковки магазину. Поряд з кафе на проїзній частині були встановлені напівсфери та паркувальні бар`єри. Під час повороту з метою виїзду на проспект Московський він заїхав на паркувальний бар`єр та пошкодив передній бампер свого автомобіля. Вважав, що напівсфери та паркувальні барєри встановлені без законних підстав, у зв`язку з чим у нього не було можливості безаварійно здійснити маневр. Встановити власника напівсфер та паркувального барєру не виявилось можливим.

Розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи, відносно якої складено протокол в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

З огляду на це, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не може вийти за межі суті правопорушення вказаного в протоколі.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії, Карєлін проти Росії у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини вказує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року, Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року, Озтюрк проти Германії ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Оскільки суд позбавлений можливості вийти за межі обвинувачення, а протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про порушення ОСОБА_1 вимог п.13.1 Правил дорожнього руху та не викладено суть такого порушення, це виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно приписів ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та в межах протоколу, то, оскільки в ньому зазначається про порушення ОСОБА_1 вимог п.13.1 Правил дорожнього руху, порушення якого не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП відсутні, що є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 124, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Тимчасово вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 від 26.08.1994 (ДАІ МВС УВС в Х/о) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Осадчий