Справа № 369/3942/21
Провадження № 3/369/3238/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.08.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, за участю захисника Студзінського М. А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 081621 від 14 березня 2021 року о 00:30 год., водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Daihatsu», днз НОМЕР_1 , за адресою: по вул. Л. Українки, 33 в м. Вишневе Бучанського (Києво-Святошинського) району Київської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 510893 від 14 березня 2021 року о 00:30 год., ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: по АДРЕСА_2 , під час складення адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП, став кидатися в бійку до працівників поліції, виражався в їх бік нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП, тобто вчинення злісної непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

В судовому засіданні водій ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП не визнав та пояснив, що від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, жодного опору та невиконання законної вимоги працівників поліції не вчиняв. Повідомив, що з інспектором СРПП ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області Мельник Д. І. має особисті неприязні відносини, через що працівники поліції поводять себе по відношенню до нього агресивно та зухвало. Зазначив, що напередодні цієї події працівники поліції неодноразово його переслідували, зупиняли та намагалися вкотре скласти протокол про адміністративне правопорушення. В день складання протоколу він збирався їхати на риболовлю, пакував речі до автомобіля, в цей час приїхали до під`їзду працівники поліції та вже наздогнавши його в під`їзді будинку заламали руки та одягли кайданки, відібрали сумку та ключі від автомобіля, самовільно без будь-яких дозволів оглядали їх. Пройти огляд на стан сп`яніння взагалі не пропонували. Стверджував, що автомобілем не керував і зупинений працівниками поліції під час руху не був, алкогольні напої не вживав та зі складеними протоколами не погоджувався, їх не підписував, акцентувавши увагу суду, що підпис особи яка притягується до адміністративної відповідальності, який міститься в протоколах не його, хто їх підписав йому не відомо.

Крім того, захисник Студзінський М. А. в інтересах ОСОБА_1 та враховуючи пояснення останнього, звернувся до суду з клопотанням про витребування з ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області відеозапис з нагрудної камери інспектора СРПП ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції Мельник Д. І., відзнятого при зупиненні транспортного засобу «Daihatsu», днз НОМЕР_1 , наданні пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та його відмові, затриманні ОСОБА_1 та складенні протоколів про адміністративні правопорушення в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Також, просив суд викликати в судове засідання та допитати в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інспектора СРПП ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції Мельник Д. І. для надання пояснень про обставини події, яка мала місце 14 березня 2021 року.

Вказані клопотання судом були задоволені в повному обсязі та здійснені відповідні запити і виклики.

Разом з тим, вказані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інспектор СРПП ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенант поліції Мельник Д. І., на численні виклики до суду не з`явилися, причин неявки суду не повідомили. При здійсненні виклику свідка ОСОБА_3 в телефонному режимі відповіла громадянка ОСОБА_4 , яка повідомила, що це її приватний номер телефону, ОСОБА_3 вона не знає, відповідного роду повідомлення їй приходять з різних судів Київської області, що дає суд підстави, вважати, що в протоколі вказані недостовірні відомості, а саме анкетні дані свідка ОСОБА_3 .

Крім того, як вбачається з відповіді заступника начальника ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області Сергія Губницького Мельник Д. І. з датами судових засідань була ознайомлена, причини неявки до суду не повідомила.

У відповідь на запит, щодо надання до суду відеозапису з нагрудної камери патрульного інспектора СРПП ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції Мельник Д. І., відзнятого при складенні протоколів про адміністративні правопорушення серії ААБ № 081621 та АПР18 № 510893 від 14 березня 2021 року повідомлено, що не мають змоги, його надати так, як відео зберігається в базі даних лише 30 днів.

При цьому, суд зауважує, що відповідного відеозапису з протоколами про адміністративні правопорушення серії ААБ № 081621 та АПР18 № 510893 від 14 березня 2021 року при направленні їх до суду не надходило.

Враховуючи вищевказані обставини справи захисник Студзінський М. А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справах про притягнення його довірителя до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Дане клопотання аргументував тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б беззаперечно вказували на вчинення його довірителем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП. При цьому, просив суд визнати пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 неналежними та недопустимими доказами, оскільки останні в судові засідання не з`являлися, пояснень не надали та, як виявилося в ході судового розгляду працівники поліції в протоколах вказали їх недостовірні особисті дані. Крім того, захисник акцентував увагу суду на тому, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та його транспортний засіб не був зупинений працівниками поліції, ОСОБА_1 було затримано в під`їзді власного будинку, шляхом одягнення на нього кайданок. В матеріалах справи № 369/3942/21, в порушення ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, відсутнє направлення водія для походження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, при цьому і на місці події пропозиції пройти огляд, також не було. Вважає, що працівниками поліції порушено п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, в порушення цієї інструкції відповідне відео взагалі не надано до суду. Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 510893 від 14 березня 2021 року за ст. 185 КУпАП, вважає, що в протоколі не вказано об`єктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки, злісною непокорою є відмова особи від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а саме, стороні захисту не зрозуміло, яку саме законну вимогу працівників поліції злісно не виконав ОСОБА_1 . У зв`язку з чим просив суд провадження у справі про адміністративні провадження передбачені ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи і клопотання його захисника Студзінського М. А., дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за такі порушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, складає одне з вказаних вище альтернативних діянь, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено у ст. 266 КУпАП та в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція №1452/735), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція № 1395).

Згідно з п. 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 7 розділу 11 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним (ч. 5 цієї статті).

За правилами частин 2 5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

З аналізу наведеного вище слідує, що до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку, який визначений ст. 266 КУпАП та який відсилає до інших нормативно-правових актів, оскільки норма є бланкетною, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та Наказу МВС України, Міністерства охорони здоров`я України про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Разом з тим, у разі відмови водія від проходження огляду водія на місці та в закладі охорони здоров`я, і наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 р. I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_1 за порушення п. 2.5 ПДР, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, які вказують про керування ОСОБА_1 автомобілем «Daihatsu», днз НОМЕР_1 , 14 березня 2021 року 00:30 год. за адресою: по вул. Л. Українки, 33 в м. Вишневе Бучанського (Києво-Святошинського) району Київської області, зокрема, відсутній відеозапис з бодікамери патрульного поліцейського, письмові пояснення свідків, суд не бере до уваги, оскільки останні до суду не з`явилися, своїх пояснень щодо обставин справи не надали, крім того в судовому засіданні встановлено, що працівниками поліції в протоколі та письмових поясненнях вказані недостовірні анкетні дані свідка ОСОБА_3 .

При цьому, в матеріалах справи відсутнє направлення водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що також є порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Таким чином, за даних конкретних обставин, під час оформлення відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та фіксування його результатів поліцейський не дотримався відповідного алгоритму дій (процедури) при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутня достатня кількість належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 510893 від 14 березня 2021 року складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, суд дійшов наступних висновків.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця, у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Таким чином, об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність однієї з обов`язкових ознак у вигляді законодавчо обґрунтованої вимоги чи розпорядження поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Разом з тим, з суті правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 510893 від 14 березня 2021 року не вбачається в чому саме полягала законна вимога чи законне розпорядження працівника поліції, яку не виконав ОСОБА_1 .

Поряд з цим, з матеріалів справи не слідує, що така законна вимога чи законне розпорядження працівника поліції була наполегливою та неодноразово повтореною останнім.

Більше того, з протоколу не вбачається в чому саме в якій формі виразилась відмова ОСОБА_1 від виконання законної вимоги чи законного розпорядження працівника поліції, що давало б підстави вважати такі дії ОСОБА_1 злісною непокорою.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, щодо ОСОБА_1 також були присутні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , письмові пояснення яких суд аналогічним чином не бере до уваги, оскільки останні до суду не з`явилися, своїх пояснень щодо обставин справи не надали, а вказані дані свідка ОСОБА_3 є недостовірними.

Крім того, в справі міститься рапорт інспектора СРПП ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції Мельник Д. І., який суд також не бере до уваги, оскільки остання на численні виклики до суду не з`явилася та не спростувала пояснень ОСОБА_1 , щодо їх особистих неприязних відносин.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня достатня кількість належних та допустимих докази, які б у своїй сукупності свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

За вище вказаних обставин суд дійшов висновку, що клопотання захисника Студзінського М. А. підлягають задоволенню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягають закриттю за відсутності події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, які ставились у вину ОСОБА_1 , що вказує на відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.7, 9, 130, 185, 245, 247, 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284, 294, 299, 300 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП (протоколи про адміністративні правопорушення серії : ААБ № 081621 та АПР18 № 510893 від 14 березня 2021 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак