Справа №485/580/21
Провадження № 33/812/284/21
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Хоминим І.В,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Трофименка Андрія Олександровича на постанову, яку ухвалив Снігурівський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Квєтка І.А. у приміщенні цього суду 02 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №209902 від 08 травня 2021 р., який надійшов до Снігурівського районного суду Миколаївської області, вбачається, що 08 травня 2021 р. о 23 годині 24 хвилині в м. Снігурівка по вул. Потьомкіна, 30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні порушник вину у вчиненому порушенні не визнав, дав пояснення про те, що має у володінні транспортний засіб ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 08 травня 2021 року з самого ранку вживав алкогольні напої. Їздив на автомобілі разом із товаришем, який керував транспортним засобом до 17 год. Що було далі, в тому числі обставин зупинення та огляду його, не пам`ятає через стан сильного алкогольного сп`яніння, але точно знає, що не міг керувати ним самостійно, оскільки доказів такого у матеріалах справи немає, свідків того, як він керував авто не було. Крім того, момент після зупинення автомобіля поліцейськими не зафіксований, припускає, що у цей час останні могли його побити, оскільки на відео зафіксовано як він лежить біля авто у калюжі крові. Про вказаний факт скарг щодо таких неправомірних дій поліцейських не подавав, боїться помсти. Провадження у справі просив закрити за недоведеністю його вини у вчиненні правопорушення.

Допитаний у суді як свідок поліцейський СРПП ВП №2 Баштанського РВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_2 суду пояснив, що 08 травня 2021 року перебував на нічній зміні, коли надійшов виклик на номер «102» про бійку у с. Василівка. Виїздом на місце було встановлено, що ОСОБА_1 був учасником цієї бійки. Учасники цього конфлікту заяви до поліції писати відмовилися. Через годину знову надійшов виклик на службу «102», що ОСОБА_1 знову приїхав у село і чіпляється до людей. По дорозі до с. Василівка вони зустріли автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , той у свою чергу почав тікати. Вони його наздогнали, заблокували автомобіль, витягли ОСОБА_1 із машини, при цьому виявили, що у нього були ознаки алкогольного сп`яніння. Інших осіб у автомобілі не було. Після цього, було запрошено понятих для проведення освідування ОСОБА_1 . На неодноразові пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не реагував. Така його поведінка була розцінена як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол.

Постановою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 02 липня 2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто з нього в дохід держави 454 грн. судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник Лебедєва Є.В. Трофименко А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1.ч.1 ст.247 КУпАП.

Апелянт вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, висновки судді не відповідають обставинам справи, постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння апелянт не відмовлявся, а у протоколі не висловив незгоду з підозрою поліцейського, оскільки не керував транспортним засобом. На думку апелянта, посилання судді на відсутність у протоколі зауважень не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку. Суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта. У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. У поясненнях свідків також це не зазначено. У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. До того ж, водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Показання поліцейського СРПП ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, оскільки при допиті в ході судового засідання поліцейський СРПП ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 чітко вказав, що особа, яка керувала транспортним засобом не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння, але з її поведінки поліцейськими було зроблено такий висновок та на підставі такого припущення було зроблено висновок. Показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, оскільки у своїх письмових поясненнях вказують, що ознакою сп`яніння ОСОБА_5 є нестійка хода та запах з порожнини роту, але така ознака серед переліку, зазначеному у протоколі, відсутня. Цей факт ставить під сумнів показання цього свідка, у зв`язку з чим його не можна вважати достатнім і достовірним доказом. Також зазначає, що показання свідків складені ними не власноручно, а на бланках та з виправленнями одним почерком. До того ж, свідки не надавали показання в судовому засіданні під присягою, а тому їх письмові пояснення не можна брати до уваги. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що у судовому засіданні наголошував на тому, що відеозапис, наданий в якості доказу правопорушення не є належним доказом, оскільки відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого він був здійснений, але суд залишив ці аргументи без уваги.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція)

Згідно із п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18№209902 від 08 травня 2021 р., 08 травня 2021 р. о 23 годині 24 хвилині в м. Снігурівка по вул. Потьомкіна, 30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Факт достовірності викладених у протоколі відомостей та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджено підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , наявними у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18№209902 від 08 травня 2021 р., та їх письмовими поясненнями, що є у матеріалах справи. Протокол підписано свідками без застережень. У протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 та відсутні його пояснення та заперечення, а зазначена його відмова від такого.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що правопорушник ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, сукупністю проаналізованих доказів підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення судом обставин адміністративного правопорушення та про недотримання працівниками поліції під час складання протоколу вимог закону не заслуговують на увагу та відхиляються.

Апеляційний суд вважає безпідставними висловлені в суді апеляційної інстанції заперечення водія ОСОБА_1 того, що саме він керував 08 травня 2021 року автомобілем під час зупинки працівниками поліції.

Так, ОСОБА_1 пояснював, що 08 травня 2021 року впродовж дня він вживав алкогольні напої, пересувався на автомобілі, яким керувала інша особи. Обставини зупинки автомобіля працівниками поліції близько 24.00 год та подальші події до 3 години ранку не пам`ятає, але думає, що він не був за кермом, а його побили працівники поліції.

Однак, ці пояснення спростовуються дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами, а саме з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відеофайлів вбачається, що працівники поліції намагаються зупинити автомобіль ВАЗ 2108, яким керує особа за зовнішніми ознаками та одягом ідентична ОСОБА_1 , який підтверджує, що на інших відеофайлах присутній саме він. Крім того, на неодноразові звернення працівника поліції «водій» ОСОБА_1 не заперечував, що є водієм і не вказував на іншу особу. Прізвище цієї особи він також не зміг повідомити суду. Щодо посилань на неправомірні дії з боку працівників поліції, зокрема щодо можливого побиття, то такі обставини знаходяться поза межами предмету дослідження у даній справі, та не підтверджені доказами, оскільки зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 до компетентних органів не звертався і ці обставини не перевірялися.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що викладене у протоколі про адміністративне правопорушення звинувачення є незрозумілим, оскільки в ньому зазначено про керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відповідальність за що не передбачена; не вказано, від проходження якого огляду відмовився ОСОБА_1 , а також у якій спосіб.

Так, зазначення у протоколі від 08 травня 2021 року ознак сп`яніння, які виявлені у ОСОБА_1 , відповідає пункту 8 Порядку, а зазначення ознак саме алкогольного сп`яніння не дає підстав для іншого тлумачення того, від огляду на яке сп`яніння відмовився ОСОБА_1 (огляду на алкогольне сп`яніння). Щодо формулювання про відмову від проходження водієм огляду «у встановленому законом порядку», то воно відповідає положенням диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, тобто посилання апелянта на обов`язковість зазначення у протоколі деталізації запропонованого водієві порядку огляду на стан сп`яніння є помилковим.

За такого відсутні підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18№209902 не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

До того ж згідно із запису з відеокамери поліцейського, працівником поліції неодноразово пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу («Драгера»), так і в медичному закладі, але будь-якої відповіді на ці вимоги ОСОБА_1 не висловив. За такого уповноважений працівник поліції обґрунтовано розцінив таку поведінку як відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Щодо відсутності у матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу, то таке не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до положень Інструкції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається поліцейським у разі відмови пройти такий огляд на місці зупинки, або у разі незгоди із результатами огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, який проведений поліцейським, та згоди водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 не погодився пройти огляд на стан сп`яніння а ні на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а ні у закладі охорони здоров`я, складання направлення водія на огляд до медичного закладу не було необхідним.

Посилання в апеляційній сказі на те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки цей факт не спростовує вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відхиляються доводи апелянта про невідповідність письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виявленим у ОСОБА_1 ознакам сп`яніння, оскільки зміст цих письмових пояснень про те, що у нього була нестійка хода та запах алкоголю з порожнини рота, ідентичні тому, що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. За відсутності таких розбіжностей та за відсутності клопотання з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про допит цих осіб в суді в якості свідка, у суду не було для цього підстав.

Також не заслуговують на увагу як помилкові доводи апеляційної скарги про те, що наданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не є належним доказом, оскільки здійснений з порушенням норм чинного законодавства, а саме без зазначення назви пристрою, яким було зафіксовано правопорушення.

Так, вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення щодо обов`язкового зазначення відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), викладені у частині 3 статті 283 КУпАП щодо постанови по справі про адміністративне правопорушення, а не до протоколу про таке правопорушення. Тоді як відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП в редакції, яка була чиною на день скоєння ОСОБА_1 правопорушення, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 , під час відмови останнім від проходження огляду на стан сп`яніння були присутні два свідка, що свідчить про дотримання поліцейським як порядку огляду на стан сп`яніння, так і порядку збирання доказів.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

Тому прийняте судом рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за яке відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Трофименка Андрія Олександровича, залишити без задоволення, а постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 02 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна