Справа № 344/6542/21
Провадження № 33/4808/488/21
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та захисника Баландіної Юлії Юріївни, розглянувши апеляційну скаргу захисника Баландіної Юлії Юріївни на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.07.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 36 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник Баландіна Ю.Ю. просить скасувати постанову суду, провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративних правопорушень. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ОСОБА_1 наїхав на перешкоду у виді бетонної кулі, яка знаходилась на парковочному місці, що є частиною проїжджої частини, тобто у недозволеному місці, й після того як не зміг відштовхати свій автомобіль, зателефонував товаришу та сидів у автомобілі, очікуючи приїзду останнього. Жодних алкогольних напоїв ОСОБА_1 не вживав, а від проходження тесту на пристрої «Драгер» відмовився, внаслідок невпевненості у його стерильності, й побоюванні на зараження хворобою Ковід-19, про що наголошував працівникам поліції, й був готовий пройти огляд в медичному закладі лише у присутності лікуючого його лікаря. Вказує на те, що ОСОБА_1 своїм підписом у протоколі засвідчив факт ознайомлення зі змістом, а не факт погодження у винуватості. Наголошує на тому, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права й обов`язки, у тому числі право на правову допомогу. Звертає увагу на те, що жодного пошкодження іншого майна не відбулось, що, на думку апелянта, унеможливлює наявність складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Апелянт вважає, що відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 як за ст. 124 КУпАП, так й за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Звертає увагу на складання пояснень свідків на заздалегідь підготовленому бланку із надрукованим текстом, а долучений відеозапис не відображає подію повністю. Вважає, що суд належним чином не відобразив пояснення допитаного під час судового розгляду свідка ОСОБА_2 , й не допитав другого свідка та працівника поліції, а також лікаря ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вчинив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наступних обставин.

Так, 14.04.2021 близько 00-29 год. в м. Івано-Франківськ по вул. Набережна, 32А, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (бетонну кулю). В результаті ДТП пошкоджено бетонну кулю та автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 12.1 ПДР України, за що був притягнений до адміністративної відповідальність за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення.

Також, 14.04.2021 близько 00-29 год. в м. Івано-Франківськ по вул. Набережна, 32А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що був притягнений до адміністративної відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення.

В судове засідання з`явились: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП; захисник Баландіна Ю.Ю., якій роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 та його захисник Баландіна Ю.Ю. підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

З протоколів про адміністративне правопорушення від 14.04.2021 року, складених відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній обвинувачується у вчиненні двох адміністративних правопорушень, а саме за ст. 124 КУпАП - в частині порушення п. 2.3 «б», п. 12.1 ПДР України(протокол серії ДПР18 № 049780 - а.п. 1) та за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині порушення п. 2.5 ПДР України (протокол серії ДПР18 №049779 - а.п. 1).

В апеляційній скарзі апелянт наголошує на відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 як за ст. 124 КУпАП, так й за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він має захворювання у виді цирозу печінки й є інвалідом по захворюванню, а тому він не вживає спиртні напої. Наголосив на тому, що приладу «Драгер» він не довіряє, а тому мав намір їхати до медичного закладу, проте після того як приїде його кум, оскільки він не міг залишити свій транспортний засіб. Послався на те, що йому не було вручено направлення, й підтвердив факт виключно підписання протоколу, проте він не погоджувався із змістом протоколу. Вказує на неповний зміст відеозапису.

Під час апеляційного перегляду, стороною захисту було звернуто увагу на те, що працівники поліції не повідомляли ОСОБА_1 про те, що буде проводитись відеофіксація, й наголошувала на відсутності свідків, яких не було допитано в суді першої інстанції, що, на її переконання, свідчить про недійсність огляду. Вважають, що належних доказів винуватості ОСОБА_1 в інкримінованих йому правопорушеннях, матеріали провадження не містять, а наявні у протоколі за ст. 124 КУпАП виправлення є підставою для визнання вказаного доказу недійсним.

Проте, вказані доводи як ОСОБА_1 , так й його захисника Баландіної Ю.Ю. вважаю безпідставними, оскільки вони спростовуються як наявними у справі доказами, так й змістом відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, долучених до матеріалів провадження (а.п. 6 матеріалів за протоколом серії ДПР18 №049779, з аналогічною копію, що знаходиться в матеріалах провадження за протоколом серії ДПР18 № 049780 (а.п. 4).

Так, відеозапис міститься на 4-х відеофайлах на яких зафіксована подія, що відбувалась 14.04.2021 року за участю ОСОБА_1 , з яких вбачається як працівник поліції просить надати водія - ОСОБА_1 , що перебуває на водійському сидінні, посвідчення водія та документи на автомобіль, на що той відповідає, що він чекає на кума, який приїде допомогти йому витягнути автомобіль. На запитання працівника поліції чи вживав водій алкогольні напої, водій заперечує, а на пропозицію пройти огляд у передбаченому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовляється, наголошуючи на тому, що він є хворою людиною-інвалідом. Далі вбачається, як водій погоджується пройти огляд за допомогою приладу «Драгер». На відеозаписі чітко видно, що працівник поліції достає герметично запаковані мундштуки, й протягує водієві, на що той відмовляється, у на уточнюючі запитання працівника поліції щодо відмови та бажання проходження огляду в медичному закладі, водій також відмовляється. На відео файлі під №4 вбачається як працівник поліції роз`яснює водієві права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема й прав на захист, та права передбачені ст. 63 Конституції України, зачитує зміст протоколу, й наголошує водієві на тому, що транспортний засіб зможе забрати виключно тверезий водій. На пропозицію скласти пояснення водій відмовляється, просить виключно надати йому копію протоколу, й висловив свою незгоду з обвинувачення за ст. 124 КУпАП, оскільки з його слів, він не пошкодив бетону кулю.

Зміст відеозапису повністю узгоджується з наявними у справі письмовими доказами, зокрема: протоколом серії ДПР18 №049779 від 14.04.2021 року щодо відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в передбаченому законом порядку як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так й в медичному закладі, складеного у присутності двох свідків; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення в медичний заклад з вказівкою на виявленні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, та вказівкою про відмову ОСОБА_1 від огляду; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яки засвідчили факт відмови ОСОБА_1 як від огляду на місці зупинки, так й в медичному закладі (а.п. 1-4 матеріалів за обвинуваченням за ч. 1 ст. 130 КУпАП), яким суд дав належну оцінку з точку зору належності, достовірності та достатності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому обвинуваченні.

Наведені вище докази свідчать, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання сторони захисту на відсутність свідків, спростовується, зокрема наявністю у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП письмових пояснень свідка ОСОБА_5 , яка стверджувала, що бачила ДТП, а саме як автомобіль наїхав на «спотикач», й побачивши водія, що був у нетверезому стані, викликала поліцію (а.п. 1-3).

Водночас, звертаю увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

В даному конкретному випадку, працівниками поліції було застосовані технічні засоби відеозапису, й крім цього, по двох обвинуваченнях, залучено двох свідків: ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , що власними підписами засвідчили свої анкетні відомості (а.п. 1).

Звернення уваги апелянта на складання пояснень свідків на заздалегідь підготовленому бланку із надрукованим текстом як на підставу незаконності прийнятого судом рішення, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки показання свідків, протокол про адміністративне правопорушення, підписані особами, викладені послідовно та узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, якими було засвідчено виключно факт відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, тому підстав піддавати їх будь-яким сумнівам немає.

Крім того, наголошую, що відповідно до вимог ст. 252 КУпАП , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, в той час як незгода апелянта з оцінкою судом доказів, не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Змістом відеозапису спростовуються й доводи апелянта в частині того, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права й обов`язки, у тому числі право на правову допомогу.

Ними ж спростовуються й посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на те що ОСОБА_1 відмовився виключно від проходження тесту на пристрої «Драгер» внаслідок невпевненості у його стерильності, й побоюванні на зараження хворобою Ковід-19, проте не заперечував пройти огляд в медичному закладі у присутності лікуючого його лікаря, як особа, що перебуває на обліку із загальним захворюванням.

Наголошую, що діючим законодавство не передбачено проходження огляду водіїв, що перебувають на обліках в лікарні із загальним захворюванням, з обов`язковою участю цих лікарів, а тому вважаю, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Жодних міркувань з цього приводу на місці скоєння ДТП ОСОБА_1 працівникам поліції не висловлював, а на відеозаписі чітко видно наявність декілька герметично запакованих одноразовий мундштук приладу «Драгер» в індивідуальній упаковці, які особа мала можливість вибрати на власний розсуд, саме з метою переконання в цілісності їх пакування.

Твердження сторони захисту про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про те, що буде проводитись відеофіксація нагрудними камерами (відеореєстраторами), не впливає на законність прийнятого судом рішення, а відповідно до приписів діючого законодавства, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, й не є порушення прав ОСОБА_1 на приватність, в розумінні ст. 32 Конституції України.

Посилання захисника на те, що відеозапис не відображають повністю подію, оскільки є неповним, тобто не вівся безперервно, як того вимагає Інструкція, не є підставою для скасування прийнятого судом рішення за умови того, що відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозапису, повністю узгоджуються зі змістом інших доказів по справі, зокрема із суттю обвинувачень, що містяться у протоколах.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 чи його захисником.

Також відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи з метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Щодо обвинувачення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП доходжу висновку, що сукупність досліджених доказів, поза всяким розумним сумнівом підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 й складу вказаного адміністративного правопорушення, а саме порушення ним п. 2.3 «б», п. 12.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 та бетонну кулю, на яку останній здійснив наїзд, саме внаслідок того, що був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, що підтверджується змістом протоколу серії ДПР18 № 049780; схемою ДТП із описом виявлених пошкоджень на транспортному засобі - передній бампер; змістом пояснення свідка ОСОБА_5 (а.п. 1-3 матеріалів за ст. 124 КУпАП). Транспортний засіб перебуває у власності ОСОБА_6 .

Вважаю, що висновки суду першої інстанції в цій частині обвинувачення повністю доведені доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно до положень п. 2.3 «б», п. 12.1 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Наявні у справі докази, свідчать про те, що саме невиконання водієм ОСОБА_7 п. 12.1, п. 2.3 «б» ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Оскільки диспозицією ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, дорожніх споруд чи іншого майна, винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні доведена, й доводи сторони захисту в частині відсутності належних доказів винуватості ОСОБА_1 , є безпідставними.

Аналізуючи наявні в матеріалах провадження докази, вважаю, що судом першої інстанції поза всяким розумним сумнівом доведено як факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, так і його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку, а також доведено порушення ним Правил дорожнього руху, внаслідок чого й відбулась ДТП, що призвело до пошкодження як транспортного засобу так й іншого майна - бетонної кулі.

Під час апеляційного перегляду не встановлено спрощеного підходу суду першої інстанції до вирішення справи, як про це наголошує апелянт, докази перевірені відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, були встановлені судом з наведенням відповідних мотивів й правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 як за ст. 124 КУпАП, так й за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

В ході апеляційного перегляду не було встановлено таких виправлень або описок в складених працівниками поліції протоколах про адміністративне, внаслідок яких, зміст пред`явленого обвинувачення було б не зрозумілим, нечітким або із явними протиріччями, на яких наголошувала сторона захисту, або які б вказували на неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Баландіної Юлії Юріївни, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.07.2021 року, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло