КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 359/6044/21
№ апеляційного провадження: 33/824/4323/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Ткаченко Д.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

22 жовтня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Судової палати з розгляду цивільних справ Семенюк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

В С ТА Н ОВ И В :

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 версеня 2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Судом встановлено, що 29.06.2021 року о 16 год. 11 хв. в Київській області в АДРЕСА_2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2021 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було враховано майновий стан скаржника та обставини вчинення правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції також не врахував те, що накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами фактично позбавляє ОСОБА_1 єдиного джерела доходів, чим ставить його родину у скрутне матеріальне становище.

Також зазначив, що діяв в стані крайньої необхідності, відповідно, не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за вчинене діяння.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених у апеляційній скарзі,вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав наведені у ній обставини, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи зазначені апелянтом, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 29.06.2021 року о 16 год. 11 хв. в Київській області в АДРЕСА_2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився.

29.06.2021 року працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №013445 відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням ним пункту 2.5 ПДР України, тобто відмови у проходженні огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 показали, що29.06.2021 року о 17:04 год у АДРЕСА_2 вони булизапрошеніспівробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за статтею 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 .

В присутності свідків вказаний водій відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану сп`яніння, за допомогою спеціального технічного засобу «ДРАГЕР» на місці зупинки або у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я, про що свідки засвідчують своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо спростування доводів ОСОБА_1 , що він керував в стані крайньої необхідності, з огляду на настпне.

Згідно зі статтею 18 КУпАП крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами; 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Отже, в справі відсутні дані про те, що у ОСОБА_1 був конфлікт або погрожували йому та його родичам чи застосовували до них насильство, а тому твердження скаржника, що він діяв в стані крайньої необхідності, намагаючись захистити своє життя та здоров`я і здоров`я своїх близьких, не відповідає дійсності. Той факт, що в результаті звернення сусіда з вимогою невідкладно відігнати авто апелянта, оскільки ОСОБА_1 заблокував йому проїзд та у зв`язку із чим ОСОБА_1 був змушений сісти за кермо після того як випив пива, в даному випадку не виключає винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. А відсутність осіб які могли б сісти за кермо автомобіля ОСОБА_1 не позбавляє його обов`язку, як водія транспортного засобу, виконати вимоги п.2.5 ПДР України.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за фактичних обставин, встановлених у постанові, доведена наявними у справі належними й допустимими доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні та надано всебічну та об`єктивну оцінку суддею першої інстанції.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 суддею місцевого суду за ч. 1 ст. 130 КпАП України - є правильною.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими та надуманими, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, - доведеною наявними в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх достовірності не викликають.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, а саме за відмову у проходженні медичного огляду на предмет алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, про що йдеться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 - відсутні.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 версеня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.А. Семенюк