ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 319/221/21 Головуючий в 1 інст. Валігурський Г.Ю.
Провадження № 33/807/528/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 124, ст.122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Ілієнко І.С., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката Богдана В.М., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ілієнко І.С. на постанову судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 8 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох дітей, проживаючого: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Куйбишевським РВ ГУМВС України в Запорізькій області 2 листопада 2011 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить двісті п`ятдесят п`ять гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 гривень.

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 16 березня 2021 року о 21 годині 30 хвилин у смт. Більмак по вул. Запорізькій, керуючи автомобілем Skoda Octavia д.н. НОМЕР_3 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, не вибрав безпечний інтервал, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб, що стоїть Geely CK д.н. НОМЕР_4 , від якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.10.9, 13.1 ПДР України.

Крім того, 16 березня 2021 року ОСОБА_1 у смт. Більмак по вул. Запорізькій, керуючи Skoda Octavia д.н. НОМЕР_3 , здійснив наїзд на автомобіль Geely CK д.н. НОМЕР_4 , після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10 «а», «б» ПДР України.

В апеляційній захисник ОСОБА_1 адвокат Ілієнко І.С. вважає постанову суду першої інстанції незаконною, оскільки постановлена вона без врахування всіх фактичних обставин справи, в тому числі й на підставі недопустимих доказів, суд необґрунтовано надав перевагу одним доказам над іншими та безпідставно відкинув докази, що мають істотне значення.

Зазначає, що обставини, викладені судом в постанові не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, оскільки події ДТП не було взагалі. Судом не враховано, що 16 березня 2021 року о 21 годині 20 хвилин 21 годині 30 хвилин ОСОБА_1 перебував в автомобілі НОМЕР_3 , який був припаркований на стоянці біля магазину «Мерлін» у смт. Більмак. Автомобіль стояв паралельно дорозі. У цей час перед ним припаркувався автомобіль д.н. НОМЕР_4 , зупинившись правою стороною навпроти його передньої частини на відстані приблизно три метри. В той час інших автомобілів не було. З автомобіля вийшла його колишня співмешканка ОСОБА_2 , підійшла до його автомобіля та влаштувала сварку. Він намагався від`їхати з того місця, щоб уникнути подальшого конфлікту. Проте, остання, хапаючись за вітровик та вікно лівої двері його автомобіля, перешкоджала покинути місце конфлікту, зокрема, натиснувши на вікно, відкрила його, та зірвала з руки золотий браслет. З метою припинення протиправних дій ОСОБА_2 він бризнув їй в обличчя газовим балончиком. Після цього, увімкнув першу передачу та, об`їхавши автомобіль колишньої співмешканки зліва, відразу поїхав до поліції, щоб заявити про вказану ситуацію.

Зіткнення з її автомобілем він не вчиняв, жодних пошкоджень його автомобіль не мав.

ОСОБА_1 приблизно о 22 годині 30 хвилин прибув до поліції та оформив заяву щодо неправомірних дій ОСОБА_2 .

Наступного ранку приблизно о 7 годині 45 хвилин він знову прибув до відділення поліції, куди його викликали по телефону.

У поліції вказали, що відносно нього будуть складені протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані із вчиненням 16 березня 2021 року ДТП.

Протоколи за ст.124 та ст. 122-4 КУпАП були складені без його участі, коли він був у приміщені чергової частини та лише надані для підписання вже в готовому вигляді без будь-якого огляду автомобіля.

ОСОБА_1 заперечував щодо вчинення інкримінованих порушень, неодноразово просив оглянути його автомобіль на предмет відсутності пошкоджень, проте працівники поліції вказаних дій не зробили.

У зв`язку з цим 20 березня 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до експерта-товарознавця, який оглянув автомобіль та зафіксував відсутність на ньому аварійних пошкоджень. Пошкодження у вигляді подряпин правої частини заднього бамперу та заднього правого крила автомобіля НОМЕР_4 , що належним ОСОБА_2 , наявні ще з грудня 2020 року.

Захисник зазначає також, що докази в матеріалах справи винуватість ОСОБА_1 не доводять поза розумним сумнівом.

Так, наголошує, що схема ДТП не мітить відомостей про обставини 16 березня 2021 року.

Письмові пояснення потерпілої істотно суперечать тим, що були надані нею у судовому засіданні 18 травня 2021 року. Зокрема, щодо характеру ушкоджень автомобіля, моменту їх виявлення, спостерігання нею за механізмом контактування автомобілів та часу звернення до поліції з приводу ДТП.

Захисник наголошує, що під час первісних пояснень, ОСОБА_2 стверджувала, що ушкодження автомобіля вона не бачила, почула лише тріск. Виявила ушкодження лише о 23 годині 30 хвилин тож дня, коли повернулась до автомобіля після надання медичної допомоги.

В суді пояснювала, що коли ОСОБА_1 від`їздив з місця пригоди, то лівою частиною свого автомобіля відштовхнув ОСОБА_2 , а правою передньою частиною здійснив зіткнення із задньою правою частиною автомобіля потерпілої. ОСОБА_2 пояснювала, що бачила, як її авто закачалося.

У заперечені на клопотання про закриття справи, ОСОБА_2 взагалі стверджувала про отримання її автомобілем ушкоджень задньої лівої частини бампера.

Показами працівників поліції, які пояснили, що 16 березня 2021 року потерпіла стверджувала, що нічого бачити не могла через потрапляння газу їй в очі.

Захисник наголошує, що суттєві суперечності показів потерпілої та матеріалів справи, говорять про одне: події ДТП не було. ОСОБА_2 з метою помсти колишньому співмешканцю намагається зробити видимість вчинення ним неправомірних дій, в тому числі й щодо вчинення ДТП, шляхом видання ушкоджень її автомобіля, що отримані ще в грудні 2020 року, за такі, що нібито завдані ОСОБА_1 16 березня 2021 року.

Щодо доказу у вигляді диску з фото фіксацією, захисник зазначає, що вони не були відображені в протоколі, що є порушенням відомчих інструкції МВС України.

Крім того, на диску який направлений лише на вимогу суду та первісно не долучався до протоколів про адміністративні правопорушення, наявні фото автомобіля потерпілої ОСОБА_2 , які жодного зазначення про дату та час зйомки не містять. Файли датовані лише 5 квітня 2021 року. Фото авто ОСОБА_1 також не містять жодного зазначення про дату їх створення, а файл, в якому міститься конкретний фотознімок надаваний 13 квітня 2021 року.

Захисник вважає, що диск з фотознімками (а.с.36), а також роздруківка цих фото є недопустимими доказами та не можуть покладатися в основу доведення вини.

Твердження працівників поліції про проведений візуальний огляд та заміри пошкоджень, не можуть братися до уваги, оскільки прямо суперечать вимогам ст. 264 КУпАП.

Судом безпідставно було відкинуто доказ у вигляді протоколу огляду, зробленого експертом товарознавцем ОСОБА_3 автомобіля НОМЕР_3 , оскільки вказаний огляд здійснено на четвертий день після події. Проте, будь-якого іншого доказу на підтвердження пошкодження автомобіля ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Висновки суду про те, що за чотири дні ОСОБА_1 міг відремонтувати автомобіль та усунути пошкодження спростовується відомостями протоколу огляду експертом від 20 березня 2021 року, в якому зазначено, що вузли і агрегати передньої частини автомобіля у лютому березня 2021 року не знімалися та не розбиралися.

Крім того, сторона захисту додатково наголошує, що після події 16 березня 2021 року із потерпілою, ОСОБА_1 звернувся до поліції.

Під час огляду автомобіля НОМЕР_3 , дізнавачем ВП №2 Носовою О.В. в протоколах огляду встановлено, що будь-яких пошкоджень автомобіля НОМЕР_3 не виявлено.

Відсутність пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 встановлено й ухвалою слідчого судді від 6 травня 2021 року у справі №319/371/21, в якій зазначено, що згідно протоколів огляду місця події від 16 березня 2021 року та від 17 березня 2021 року будь-яких пошкоджень автомобіль НОМЕР_3 не виявлено.

Просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції від 8 червня 2021 року, відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Ілієнко І.С., потерпілої ОСОБА_2 , її представника адвоката Богдана В.М., допитавши свідка ОСОБА_4 , перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суддя апеляційного суду дійшов до таких висновків.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст. 122-4 КУпАП під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався цих вимог закону, з огляду на наступне.

Районний суд в мотивувальній частині свого рішення зазначив, що ОСОБА_1 вчинив інкриміновані правопорушення, відкинув версію сторони захисту щодо відсутності події, не встановив зв`язок між подією і діями ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд при дослідженні обставин і доказів дійшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративних правопорушень, а тому не можливо погодитися з висновками суду першої інстанції про його винуватість, з огляду на наступне.

Під час апеляційного перегляду справи, судом було досліджено схему ДТП, висновок експертизи, проведеної за ініціативи сторони захисту допитано свідка.

Зі схеми місця ДТП (а.с.4), вбачається розташування транспортного засобу потерпілої ОСОБА_2 під кутом, відносно інших об`єктів міської інфраструктури.

Також працівника поліції, як в схемі ДТП, так і на засоби фотофіксації було зафіксовано механічні пошкодження автомобіля потерпілої, з яких вбачається, що контактний удар було здійснено під кутом в праву задню частину автомобіля.

Із схеми місця ДТП також встановлено розташування місця зіткнення під час ДТП, відносно об`єкта ЛЕП №7, що складає 3,90 м.

Відстань розташування ЛЕП №7 до правового переднього колеса автомобіля потерпілої складає 1,40 м.

Під час апеляційного провадження встановлено, що автомобіль ОСОБА_1 має довжину більше чотирьох метрів завдовжки.

Сама ж потерпіла під час судового засідання вказала на схемі місця ДТП, як стояв автомобіль ОСОБА_1 під час події, а саме паралельно до тротуару та приблизну відстань між автомобілями.

Зіставивши вказані відомості, можливо дійти до висновку, що фізично неможливо спричинити такі механічні пошкодження автомобілю потерпілої із такого розташування автомобілів учасників події.

Для такого пошкодження, водію ОСОБА_1 слід було спочатку виїхати на пішохідну частину вулиці, а потім здійснити з нахилом зіткнення.

З фотографій, які містяться на оптичному носії інформації у вигляді СД-диску (а.с.36), суд встановив, що на місці пошкодження наявні ознаки корозії металу кузова автомобіля НОМЕР_5 , що свідчить про давність пошкоджень, які не можуть з`явитися в такий короткий строк між подією та здійсненням фотофіксації автомобіля.

Також зіставляючи фотографії пошкоджень потерпілої та порушника, суд апеляційної інстанції встановив, що в транспортному засобі НОМЕР_5 наявні множинні пошкодження у вигляді лінійних пошкоджень, а в автомобіля порушника НОМЕР_3 лише одиничні подряпини, які не можуть свідчити, що ОСОБА_1 спричинив такі пошкодження своїм автомобілем.

Вказане додатково підтверджується протоколом огляду експерта (а.с.24), яким вказано, що пошкоджень, пов`язаних з ДТП не виявлено.

У лютому-березні 2021 року експертом вказано, що вузли і агрегати передньої частини автомобіля Кобця не знімалися і не розбиралися, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не здійснював будь-яких дій щодо ремонту автомобіля, в тому числі малярних або інших робіт для маскування пошкоджень після ДТП.

Свідок ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду підтвердив те, що механічні пошкодження у автомобіля НОМЕР_5 він бачив, ще в грудні 2020 році.

Таким чином, суд апеляційної інстанції враховуючи вищенаведені висновки і докази дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона інкримінованих правопорушень, що свідчить про відсутність події і складу правопорушень за ст.124, ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо транспортну пригоду вказує лише складений протокол про адміністративне правопорушення, пояснення потерпілої, натомість всі інші докази беззаперечно на це не вказують.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 , у порушенні вимог ПДР України, провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 124, ст.122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративних правопорушень.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ілієнко І.С. задовольнити.

Постанову судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 8 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 319/221/21