КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №760/12927/21 Головуючий у 1 інстанції: Кушнір С.І.

Провадження №33/824/3295/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

12 серпня 2021 року Київський апеляційний суду в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу представника Київської міської митниці Держмитслужби Захарова А.О. на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил №0473/10000/21 від 31 березня 2021 року, грошові кошти в розмірі 700 доларів США, повернуто ОСОБА_1 .

Згідно з постановою 31 березня 2021 року о 09 год 20 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступив громадянин України ОСОБА_1 , що прилетів до України з Ізраїлю, м. Тель-Авів, авіарейсом PS 778, авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України», та своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України.

При усному опитуванні було встановлено, що пасажир ОСОБА_1 , переміщує готівку, зі злів пасажира в межах дозволеного. Зазначений громадянин був запрошений до оглядової кімнати, під час митного огляду поясної сумки (ручна поклажа), було виявлено 10000 (десять тисяч) доларів США та 2400 доларів США, що знаходились у кишені куртки одягненої на пасажирі.

Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю через зону спрощеного митного контролю «зелений коридор», де не передбачено наявність у пасажира предметів, на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони чи обмеження, а тому, громадянин України ОСОБА_1 , переміщуючи через зону спрощеного митного контролю суму, що перевищує 10000 Євро, вчинив дії, які мають ознаки порушення митних правил, відповідальність за які передбачено ст. 471 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду 26 травня 2021 року представник Київської міської митниці Держмитслужби Захарова А.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками ст. 471 МК України, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу розміром 1 700 грн та конфіскації товарів (безпосередніх предметів порушені митних правил) - грошових коштів у сумі 12 400 доларів США.

Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові не встановлю рівень майнового становища порушника, не оцінює його щорічний прибуток, джерело доходів, рівень витрат, не зазначає факт наявності на утриманні малолітніх дітей або інших утриманців, не бере до уваги те, що правопорушник не позбавлений можливості продовжувати отримувати певний прибуток в результаті використання належного йому на підставі права власності майна та корпоративних прав, що вказує на передчасність висновків суду про покладання «індивідуального надмірного тягара» на правопорушника в результаті конфіскації предметів правопорушення.

Вказує, що суд першої інстанції не вказав чи мав правопорушник можливість відвернути шкідливі наслідки правопорушення, добровільно відшкодувати збитки або усунути заподіяну шкоду, навіть незначну.

Заслухавши пояснення представника Київської митниці Держмитслужби Панькіна Д.В., який підтримав апеляційну скаргу, та адвоката Проніна О.А. представника ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, обґрунтований належним чином та є правильним, оскільки доведений зібраними у справі доказами, а саме: 1) протоколом про порушення митних правил №0473/10000/21 від 31 березня 2021 року; 2) протоколом опитування в справі про порушення митних правил 0473/10000/21 від 31 березня 2021 року; 3) актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 31 березня 2021 року; 4) описом предметів від 31 березня 2021 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно приписів ч. 2 ст. 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до п. 4, п. 5 ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає «зелений коридор» або «червоний коридор» для проходження митного контролю.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка відповідно до п.1.10 «Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом», затверджених наказом Державної митної служби України від 18.02.2006 № 137, позначає закінчення «зеленого коридору», настає відповідальність за порушення митних правил.

Приписами ч. 3 ст. 197 МК України встановлено обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), які можуть встановлюватися Національним банком України.

Відповідно до пункту 18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України №5 від 02 січня 2019 року, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 9999 євро, на підставі документів, що підтверджують зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 9999 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Згідно із пунктом 5 Положення про транскордонне переміщення валютних цінносте, затвердженого постановою Правління Національного банку України №3 від 02 січня 2019 року, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Пунктом 6 даної постанови закріплено, що фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Згідно з даними протоколу про порушення митних правил №0473/10000/21 31 березня 2021 року о 09 год 20 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступив громадянин України ОСОБА_1 , що прилетів до України з Ізраїлю, м. Тель-Авів, авіарейсом PS 778, авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України», та своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.

При усному опитуванні було встановлено, що пасажир ОСОБА_1 переміщує готівку, зі злів пасажира в межах дозволеного. Зазначений громадянин був запрошений до оглядової кімнати, під час митного огляду поясної сумки (ручна поклажа) було виявлено 10000 доларів США та 2400 доларів США, що знаходились у кишені куртки, одягненої на пасажирі. З виявленої суми пасажиру було пропущено 11700 доларів США. За протоколом про порушення митних правил вилучено 700 доларів США, що по курсу НБУ становить еквівалент 19 519,64 грн.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн є законними і обґрунтованими, з яким і погоджується суд апеляційної інстанції.

За дане правопорушення санкція ст. 471 МК України передбачає за собою накладення адміністративного стягнення у виді штрафу і конфіскації валюти в обсягу, що перевищує норму переміщення через митний кордон України.

При вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення - чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв?язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

На переконання суду апеляційної інстанції є вмотивованим рішення суду в частині не застосування до ОСОБА_1 конфіскації не задекларованої валюти, що передбачено санкцією ст. 471 МК України.

Зокрема, суд обґрунтував своє рішення тим, що у матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження коштів та заподіяння шкоди державним чи суспільним інтересам, а також врахував особу правопорушника, характер вчиненого правопорушенні та відсутність обставин, які обтяжують відповідальність.

Оскільки держава не зазнала ніяких збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації, діяння, вчинене ОСОБА_1 , не завдало майнової шкоди державі. Застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.

Крім того, 11 липня 2019 року Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі «Садоча проти України», з якого вбачається, що за аналогічних обставин конфіскація законно придбаних коштів заявника має індивідуальний та надмірний тягар і є непропорційною вчиненому правопорушенню мірою, а отже, порушенням статтю 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з зазначеним рішенням ЄСПЛ «Садоча проти України» судове рішення, яким застосовано конфіскація майна, є втручанням в право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на повагу власності.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці зазначає, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норми.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гирлян проти Росії» від 09 жовтня 2018 року (скарга № 35943/15) Суд наголосив, що для того, щоб бути пропорційним, втручання повинно відповідати серйозності порушення і санкції з огляду на тяжкість злочину, за яке воно призначене для покарання, - в даному випадку недотримання вимоги декларації - а не серйозність будь-якого передбачуваного порушення, яке насправді не було встановлено, наприклад, злочин відмивання грошей або ухилення від сплати податків (див. Ісмаїлов, § 38, Grifhorst, § 102, і Boljeviж, § 44).

Розуміння пропорційності - є оціночною категорією і повинна встановлюватися щодо конкретного суб`єкта в кожній окремій справі на підставі тих обставин і фактів, що встановлені судом безпосередньо.

Підґрунтям для висновку про додержання балансу інтересів, якщо втручання в право особи на мирне володіння майном має місце, повинен бути результат вивчення спірної ситуації.

Як убачається із протоколу про порушення митних правил майном правопорушника є грошова сума в доларах США, яка, на думку представника митниці, підлягає конфіскації.

За таких обставин конфіскація є втручанням у право особи на повагу власності і відповідно, має бути застосована ст. 1 протоколу №1 Європейської конвенції з захисту прав людини.

У даному випадку застосування лише адміністративного штрафу є достатнім покаранням та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Отже, постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга Київської митниці Держмитслужби, доводи якої не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської міської митниці Держмитслужби Захарова А.О. залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 21 травня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Р. Гаращенко