КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Скорін А.В.
Єдиний унікальний номер справи № 759/2060/18
Апеляційне провадження № 33/824/3679/2021
ПОСТАНОВА

про повернення апеляційної скарги

02 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На вказану постанову адвокат Кузьмін Є.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , 17 липня 2021 року подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку вказує, що про розгляд справи в суді ОСОБА_1 повідомлений не був, копію постанови не отримував, про існування оскаржуваної постанови дізнався 11 червня 2021 року на електронному порталі «Дія» у «Кабінеті водія», що не дало йому можливості вчасно подати на неї апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року ним був пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за його відсутності без належного встановлення особи. Вказує, що вже подавав апеляційну скаргу, яка була повернута, однак, це не перешкоджає йому звернутись із апеляційною скаргою повторно.

Перевіривши матеріали справи, та причини пропуску строку на апеляційне оскарження вважаю, що клопотання адвоката Кузьміна Є.О. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.

При цьому чинний КУпАП не пов`язує початок перебігу строку оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення із датою вручення копії цієї постанови, на що посилається апелянт, а лише надає право клопотати про поновлення строку оскарження, якщо його пропущено з поважних причин.

Як видно з матеріалів, справу було призначено до розгляду на 23 лютого 2018 року, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду засобом телефонного зв`язку за номером телефону, вказаним ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, про що складено відповідну телефонограму (а.с. 6).

Апеляційний суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 був ознайомлений із складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення та повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться у Святошинському районному суді м. Києва, про що свідчать підписи ОСОБА_1 у відповідних розділах протоколу від 02 лютого 2018 року.

Посилання апелянта на те, що протокол було складено без встановлення особи ОСОБА_1 , а дані надав поліцейським його брат ОСОБА_2 оцінюються судом критично, оскільки не підтверджуються жодним доказом.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Європейський суд з прав людини також зазначає, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тобто, апелянт знав про складений протокол про адміністративне правопорушення щодо нього, був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак, ніяких дій, спрямованих на реалізацію своїх прав та виконання обов`язків, зокрема, і щодо подачі апеляційної скарги у встановлений строк, ОСОБА_1 не вчинив. При цьому, суд звертає увагу, що протокол було складено 02 лютого 2018 року, постанову прийнято 23 лютого 2018 року, апеляційну скаргу подано 16 червня 2021 року, тобто, через понад три роки після вчинення порушення та прийняття постанови.

Апеляційний суд також звертає увагу, що, як видно із Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст постанови Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року у вказаній справі було надіслано судом до Реєстру 26 лютого 2018 року, оприлюднено - 28 лютого 2018 року, і з цього часу скаржник не був позбавлений можливості ознайомитись із текстом постанови у такий спосіб.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 протягом більше ніж трьох років не вчиняв дій, спрямованих на добросовісну реалізацію його прав, посилання апелянта на те, що копію постанови він не отримував, є безпідставним. Доводи скаржника щодо неповідомлення про розгляд справи спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме - телефонограмою та підписами у протоколі про правопорушення. Твердження апелянта про те, що він не підписував вказаний протокол є безпідставним та не підтверджується жодним належним доказом. Посилання на те, що ОСОБА_1 не використовує номер телефону, за яким здійснено повідомлення про розгляд справи також оцінюється судом критично, оскільки вказаний номер телефону зазначений самим ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи те, що апеляційна скарга адвоката Кузьміна Є.О. в інтересах ОСОБА_1 була подана після закінчення встановленого законом строку для її подання, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, ця скарга підлягає поверненню особі яка її подала, що не позбавляє його права в подальшому звернутися з подібним клопотанням за умови усунення вказаних недоліків та наявності поважних причин пропуску апеляційного оскарження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити адвокату Кузьміну Євгену Олександровичу в інтересах ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу адвоката Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - повернути особі, що її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко