Провадження №: 3/752/9328/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Токман Ю. Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від управління патрульної поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 липня 2021 року о 13 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Києві на вул. П.Потєхіна, 16, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що не керував автомобілем, лише виїхав з гаража, з метою здійснити ремонт. Приблизно через п`ять хвилин, до нього під`їхали працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Стверджував, що не перебував у стані наркотичного сп`яніння, а руки тремтіли у зв`язку із фізичною працею.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сіренко М.Ю. у судовому засіданні просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказав на порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння. Зокрема працівниками поліції під час складання протоколу не було роз`яснено прав, не залучено свідків, не надано направлення на проходження відповідного огляду, а також відеозапис з камери поліцейського носить фрагментарний характер, а тому є недопустимим доказом. Таким чином, доказів що ОСОБА_1 керував транспортним засобом співробітниками поліції не надано.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 виїхав з гаража, щоб відремонтувати автомобіль. В цей час працівників поліції поряд не було, коли вони під`їхали автомобіль вже не рухався та ним ніхто не керував.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

В судовому засіданні досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 223501 від 24.07.2021, відповідно до якого водій ОСОБА_1 у зв`язку з виявленням у нього ознак наркотичного сп`яніння - неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальків рук, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, пояснення, які ОСОБА_1 , захисник Сіренко М.Ю. та свідок ОСОБА_2 надали в судовому засіданні, а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Так, за результатами перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що водію ОСОБА_1 було роз`яснено підстави зупинки транспортного засобу, яким він керував, ознаки стану сп`яніння, які у нього виявлено, та наслідки відмови від походження огляду. При цьому, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як убачається з матеріалаів справи, вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, на яку ОСОБА_1 відмовився від огляду, фіксувалася за допомогою спеціального технічного засобу - нагрудної камери співробітника поліції, тому присутність двох свідків під час фіксування відмови не була обов`язковою. І хоча наявний в матеріалах справи відеозапис не відображає обставин зупиники транспортоного засобу, проте на ньому зафіксовано основні події, що мають значення для правильного встановлення обставин справи, а тому підстав вважати відеозапис недопустимим доказом суд не вбачає.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 без зауважень. В графі пояснень останній зобов`язався не керувати транспортним засобом.

Сумнівів у тому, що ОСОБА_1 керував автомобілем за обставин, зазначених у протоколі, у суду не виникло. В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 та сам ОСОБА_1 підтвердили, що ОСОБА_1 здійснював виїзд з гаража.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Ю.Ф.Токман