Справа№409/1843/21
Пров.№3/409/440/21

П О С Т А Н О В А
20 жовтня 2021 року смт Білокуракине
Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Сватівського РВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, працюючого в Краматорському РВ ЛМГ, оператором, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 04.10.1996, РНОКПП: НОМЕР_2 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
12.08.2021 о 12 годині 40 хвилини в смт Білокуракине по вул. Польовій, 13, ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA OCTAVIA A5, державний номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та за допомогою газоаналізатору "Драгер" та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП він не згоден. 12.08.2021 він під`їхав до свого гаража, вийшов з автомобіля та замкнув його. Одразу ж під`їхав поліцейський автомобіль, працівник поліції підійшов до нього, хапав його за руки та казав, що ОСОБА_1 їхав за кермом в стані алкогольного сп`яніння. Працівник поліції запропонував підписати йому протокол та сказав, що буде на 3000 тисячі менше, що це значить, він не знає. Згодом приїхали поняті, але вони не були присутні з самого початку, тому не могли оцінити всю ситуацію. Наголошує на те, що працівники поліції не зупиняли його транспортний засіб на дорозі, він вже був вдома, як вони під`їхали. А оскільки він був дома, він міг казати все, що завгодно. Відео взагалі надано до суду відривками, не має того, де працівники поліції хапають його за руки.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні 20.09.2021 суду пояснив, що ОСОБА_1 він не знає, бачив цього чоловіка. Того дня їхав до свого друга, його зупинили працівники поліції та запропонували бути понятим при тому, що чоловік, ОСОБА_1 , відмовляється від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. Сам факт управління автомобілем ОСОБА_1 він не бачив. Транспортний засіб ОСОБА_1 знаходився біля гаража, коло його будинку. На його погляд, ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було. Чому він відмовився проходити освідування, ОСОБА_2 не знає.
Свідок ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, свідок ОСОБА_2 повідомив. що той виїхав за межі України в Німеччину на заробітки.
Адвокат Заїка В.К. в судовому засіданні звернув увагу на те, що відеозапис, який додано до суду, не є належним доказом, оскільки в протоколі не зазначено яким пристроєм вівся відеозапис, його дані та хто здійснює відеозапис. Працівники поліції стояли біля якогось магазину, порушуючи всі правила дорожнього руху, переїжджаючи через переїзд, почали переслідувати автомобіль. Вони ОСОБА_1 не зупиняли, всі розмови велися біля будинку ОСОБА_1 , який знаходився у себе вдома, тому вважає, що ніякого правопорушення зі сторони його підзахисного не було. Тому він, будучи біля свого будинку, відмовився їхати будь-куди на освідування. Вважає, що працівники поліції при складанні протоколу діяли з грубими порушеннями, а відмова від освідування його підзахисного є обґрунтованою. Вважає, що письмові пояснення свідків викладені на раніше підготовлених ідентичних бланках, а потім підставляють прізвища свідків та їх підписи. Тому просить суд провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
До матеріалів справи разом з протоколом про адміністративне правопорушення наданий диск з відеозаписом подій, з якого вбачається, що 12.08.2021 працівникам поліції поступила інформація про те, що чоловік, який вживав спиртні напої, а саме пиво, сів за кермо автомобіля та поїхав, працівники поліції одразу ж вирушили за ним. З відеозапису вбачається, що автомобілем SKODA OCTAVIA A5, державний номерний знак НОМЕР_3 дійсно керував ОСОБА_1 , працівники поліції їхали позаду нього, при паркуванні ОСОБА_1 вийшов з-за керма автомобіля, після чого до нього підійшли працівники поліції. До будинку чи гаражу з моменту паркування до моменту, коли до нього підійшов працівник поліції, ОСОБА_1 не заходив. При розмові, яка відбулася між працівниками поліції та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 підтвердив, що він дійсно цього дня вживав алкоголь та намагався з`ясувати у працівників поліції, хто його "здав". Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру "Драгер" на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому медичному закладі, але останній відмовився від освідування на стан алкогольного сп`яніння та від дачі будь-яких показів в присутності двох свідків, при цьому казав, що він автомобілем не керував.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд, оцінюючи в сукупності всі докази по справі, враховуючи відеозапис та покази свідка, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, факт скоєння гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 387110 від 12.08.2021, відеозаписом, показами свідка ОСОБА_2 та не викликає у суду сумніву. Дані докази суд вважає належними та допустимими.
Також суд відхиляє доводи сторони захисту щодо знаходження ОСОБА_1 біля свого будинку, а не зупинення його під час руху на проїзній частині, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно рухався на автомобілі, а автомобіль поліції рухався саме за ним, обігнати його на частині дорозі, на якій вони рухалися, можливості не було.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Таким чином, суд вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Із врахуванням характеру скоєного та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 гривні 00 коп. на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
П О С Т А Н О В И В :
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.
Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.
Суддя Білокуракинського
районного суду Луганської області О. Ю. Максименко
Повне судове рішення складено 22.10.2021.