Справа № 344/5903/21
Провадження № 33/4808/489/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Лукініва М.П.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Лукініва М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 06 квітня 2021 року о 19 год. 30 хв. по вулиці Тисменицька, 305 у місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядком із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат вказаного тесту позитивний 1,36 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник адвокат Лукінів М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у його діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що рішення суду є незаконним та прийнятим без з`ясування всіх обставин справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лукінів М.П. зазначає, що не погоджується із результатом огляду на стан сп`яніння, оскільки сумнівається щодо технічної справності приладу Драгер, який може дати похибку та показати недостовірний результат.

Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а постанову суду ухвалено без належного врахування всіх обставин справи та норм КУпАП.

Апелянт вказує на те, що при перегляді в судовому засіданні суду відеозаписів долучених до матеріалів справи не зафіксовано повідомлення працівником поліції причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з детальним описом підстав зупинки. Відеозаписи не відображають всіх подій, так як записи велись не безперервно.

Вказує на те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння, однак після його проходження, не погодився із результатом огляду проведеного поліцейським у зв`язку з чим поліцейський повинен був забезпечити проведення огляду в найближчому закладі охорони здоров`я.

Захисник адвоката Лукінів М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вказує на те, що поліцейський на вимогу правопорушника не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки Драгер, що було зафіксовано на відеозаписі доданому до матеріалів справи.

Звертає увагу на те, що відеозаписи є непослідовними та сформовані із окремих відео фрагментів з певним інтервалом у часі, на що суд не звернув уваги.

Порушення, допущені працівниками поліції при оформленні матеріалів справи, залишились поза увагою суду, що призвело до ухвалення судом передчасного рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Постанову суду просить скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лукінів М.П. підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в апеляційній скарзі захисник адвокат Лукінів М.П. просить поновити строк на оскарження, як такий що пропущений ним з поважних причин, оскільки постанова суду ухвалена 14.07.2021 року, а тому строк на оскарження постанови суду закінчився суботу 24.07.2021 року, що призвело до подання апеляційної скарги 26.07.2021 року.

Щодо вищевказаного клопотання захисника адвоката Лукініва М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд зазначає, що рішення ухвалено Івано-Франківським міським судом 14 липня 2021 року, апеляційну скаргу на яку можна було подати протягом 10 днів з дня винесення постанови суду до 24 липня 2021 року, який припав на суботу, а тому останнім днем подачі апеляційної скарги вважається наступним робочим днем 26 липня 2021 року.

Апеляційна скарга подана адвокатом Лукінів М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , 26.07.2021 року, в останній день строку встановленого законом для її подачі .

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана в установлений законом строк апеляційний суд не вирішує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Перевіряючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Лукініва М.П. щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Перевіряючи доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Лукініва М.П. щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №122541 від 06.04.2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 06 квітня 2021 року о 19 год. 30 хв. по вулиці Тисменицька, 305 у місті Івано-Франківськ керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядком із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат вказаного тесту позитивний 1,36 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Білецьким А.М., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківська.

В протоколі зазначено свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням їх анкетних даних , правильність яких підтверджено їх власноручними підписами.

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано відео з нагрудних камер 4964, 4939, пояснення свідків, акт огляду, відео з реєстратора.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія, та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, що підтверджується власноручним підписом ОСОБА_1 у протоколі та не заперечувалось останнім в судовому засіданні апеляційної інстанції.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 власноручно написав пояснення про те, що неправомірно зупинено транспортний засіб, керував автомобілем без порушень ПДР, та на прилад Драгер не було надано сертифікат, в чому ОСОБА_1 власноручно розписався.

Працівником поліції у протоколі зазначено відмову ОСОБА_1 від підпису про його ознайомлення із правами та обов`язками відповідно до вимог закону, а також відмову від підпису із змістом протоколу під його підпис.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), в якому він надав власноручно написані ним пояснення, розписався у відповідній графі протоколу про вилучення посвідчення водія та отримання тимчасового дозволу на керування транспортним засобом. Однак ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі про ознайомлення його із правами та обов`язками, та про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, а також про ознайомлення його зі змістом протоколу, про що працівники поліції зробили відповідні записи у протоколі.

В матеріалах справи наявна копія вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.2), що свідчить про відмову ОСОБА_1 про її отримання.

Відеозаписи долучені до матеріалів справи містять відомості про те, що ОСОБА_1 власноручно підписується в протоколі про адміністративне правопорушення за вилучення в нього посвідчення водія та отримання ним тимчасового дозволу на керування транспортним засобом виданим працівником поліції та написання ним власноручно написаних письмових пояснень у графі протоколу по суті вчиненого ним правопорушення, а також його відмову від підпису про його ознайомлення зі своїми правами та обов`язками у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, повідомлення про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, ознайомлення зі змістом протоколу та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 122541 від 06.04.2021 року

Відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції свідчать про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідчила про намагання ускладнити працівникам поліції виконання їх обов`язків щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, носила деструктивний характер та була спрямована на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики ЄСПЛ у тому разі коли недотримання обов`язку повідомити у встановленому законом порядку про обвинувачення, трапилось з вини обвинуваченого, то він не може стверджувати про порушення прав сторони захисту (Ердоган проти Туреччини, Камбел і Фелл проти Сполученого Королівства)

Сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП була забезпечена реальна можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Зі змісту апеляційної скарги, доводів ОСОБА_1 та його захисника адвоката Лукініва М.П. вбачається, що вони не погоджуються із діями працівників поліції, оскільки вважає, що останні порушили встановлений законом порядок зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 та порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння і оформлення працівником поліції адміністративних матеріалів, які не відповідають чіткій послідовності. Вважає, що зібрані з порушенням норм законодавства докази не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та вважає, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції була незаконною, а тому всі здобуті докази можна вважати неналежними та недопустимими доказами у справі.

Зі змісту апеляційної скарги та доводів ОСОБА_1 та його захисника адвоката Лукініна М.П. вбачається, що вони не заперечують, що водій дійсно погодився на проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу Драгер, однак вважають, що ОСОБА_1 не погодився із позитивним результатом огляду 1.36 % проміле.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 показав, що дійсно керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції незаконно, які запідозрили його в тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, він вважає дії працівників поліції незаконними, оскільки останні не мали підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням. Працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у присутності свідків, на що він погодився. Результат огляду дійсно становив 1.36 % проміле, але він не погодився з вищевказаним результатом огляду, хоча можливо і не повідомив працівників поліції про свої незгоду з отриманим результатом.

Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зокрема, відповідно до практики Європейського суду з прав людини будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. ( "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства")

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, зі змісту відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції, які долучені до матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР щодо визначення відповідної смуги руху транспортного засобу та був повідомлений про причини зупинки автомобіля.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника адвоката Лукініва М.П. про необхідність визнання вищевказаного доказу недійсним.

Так, зафіксовані відеозаписами обставини, які були здійснені поліцейськими за допомогою нагрудних відео реєстраторів, безумовно стосуються вчиненого правопорушення та оформлення відповідних матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджені судом відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зокрема, зі змісту відеозаписів вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало те, що він, керував транспортним засобом з порушенням вимог ПДР, а саме за керування транспортним засобом в лівій полосі дороги, коли права смуга руху вільна, що суперечить вимогам ПДР, про що останньому було працівником поліції повідомлено, на що у відповідності до відеозаписів було складено постанову про накладення адміністративного стягнення.

На відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він випивший, але правил дорожнього руху при керуванні транспортним засобом ним не порушено.

Зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що саме водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , що не заперечується правопорушником.

Зі відеозапису відео реєстратора з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що після перевірки документів посвідчення водія, водія ОСОБА_1 було запитано щодо вживання ним спиртних напоїв та щодо причин його нестійкої ходи, на що останній повідомив що вживав спиртне. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння, на що останній із самого початку зазначив, що готовий пройти відповідний огляд, результат якого буде позитивним, оскільки він випив два пива.

ОСОБА_1 уточнив у працівника поліції чи камери фіксують дану подію, на що отримав ствердну відповідь від працівника поліції.

Відеозаписи містять дані того, що працівники поліції зупинили двох осіб та запросили їх бути свідками при проходженні огляду ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння, надання свідками їх особистих даних щодо місця їх проживання. ОСОБА_1 в присутності свідків зазначив, що транспортний засіб був зупинений працівниками поліції незаконно, він згідний з тим що вживав спиртне і наголошував на тому, що згідний все підписати і погодитись про його перебування в стані сп`яніння без проходження відповідного огляду.

Перед проходженням огляду на визначення стану сп`яніння у присутності свідків ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, надано для перевірки муштук на предмет його цілісності упаковки, ОСОБА_1 розпакував особисто муштук за допомогою якого здійснювалось продування приладу Драгер, після чого поліцейським було проведено аналіз приладу Драгеру на його чистоту та відсутність алкоголю, названо номер проходження тесту 03896 та повідомлено про готовність приладу Драгер для проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння.

Після продування приладу Драгер в присутності свідків, результат проходження огляду на визначення стану сп`яніння показав 1.36 % проміле, про що було повідомлено ОСОБА_1 та свідків, повідомлено про перевищення норми на вміст алкоголю в крові у шість разів та було повідомлено ОСОБА_1 , про складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

На відеозаписах зафіксовано неодноразову незгоду водія ОСОБА_1 про причини зупинки транспортного засобу за порушення ним ПДР України та вказував про бажання оскарження дій працівників поліції, однак останній не висловлював свою незгоду із показником результату проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Зі змісту пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що він визнає вживання ним спиртного ранком 06.04.2021 року і вважає, що результат огляду не відповідав дійсності, оскільки на час проходження такого огляду він не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатом огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів по справі.

Так, за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 6 Інструкції, де також наголошено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

Для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я, відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП та п. п. 7, 8 Інструкції, є три підстави: 1) незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу; 2) незгода водія з його результатами; 3) скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.

При цьому, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу може бути здійснена різними способами та встановлюється на підставі доказів, які досліджені в судового сіданні.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що водій транспортного засобу не погоджувався із результатами огляду, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, а його процесуальна поведінка після проходження огляду свідчить про те, що він не заперечував результати огляду та погоджувався з ними.

Незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду, шляхом активних дій самого водія та висловлена в категоричній чіткій формі.

Подальша, зміна психологічного відношення водія транспортного засобу до позитивного результату огляду на стан алкогольного сп`яніння не може бути правовою підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та визнання такого результату недопустимим доказом.

Так, зміна психологічного відношення водія до результатів огляду на стан сп`яніння висловлена вже після початку оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, а тим більше під час судового розгляду, не має ніякого правового значення оскільки на цій стадії провадження, водій вже має інший процесуальний статус та діє як, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, зі змісту матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 повністю погодився із результатом проведеного огляду про що свідчить його процесуальна поведінка після проведення такого огляду.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи про те, що результат огляду за допомогою технічного приладу Drager Alcotest 6820 не може бути визнаний допустимим доказом, оскільки ОСОБА_1 не були надані сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.266 КУпАП водій транспортного засобу самостійно вирішує питання допустимості позитивного результату огляду після його проведення та може не погодитись з отриманим результатом і пройти огляд у медичному закладі.

За таких обставин посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на недопустимість вказаного доказу під час судового розгляду не можна визнати обґрунтованим, оскільки саме згода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду та фактичне визнання перебування у стані алкогольного сп`яніння, позбавляло поліцейських продовжувати з`ясування цього факту шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі.

Так, відповідно до роздруківки приладу Drager Alcotest 6820 ARНR-0087 тест №3896 в результаті огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою технічного засобу 06.04.2021 року було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 1.36 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень. (а.с. 3).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що прилади Drager мають достатньо високі параметри по відносній похибці в діапазоні вимірювання приладу, що було підставою для використання вказаних приладів у професійній діяльності у підрозділах Департаменту патрульної служби та Управляння національної поліції, Міністерства охорони здоров`я, службах охорони праці та безпеки підприємств за умови своєчасного проведення калібрування один раз на 12 місяців.

Зі змісту роздруківки вбачається, що технічний прилад пройшов калібрування 20 серпня 2020 року, що свідчить про можливість використання вищевказаного приладу поліцейським під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водіїв транспортних засобів та доводить відповідність отриманого позитивного результату фактичному стану водія ОСОБА_1 .

Зокрема, сукупність досліджених доказів по справі свідчить про те, що водій ОСОБА_1 погоджувався із вищевказаним позитивним результатом відразу після його проведення і не заперечував його відповідність фактичним обставинам.

На відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції видно, що ОСОБА_1 було вручено копію чеку приладу Драгер із результатом його проходження огляду на визначення стану сп`яніння 1.36 % проміле, повідомлено про значне перевищення дозволеної норми та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції на вимогу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області судом витребувано підтвердження щодо належного технічного стану спеціального технічного засобу приладу «Драгер» яким проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та сертифікату на вказаний прилад. Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області направлено суду лист, у якому було роз`яснено порядок застосування спеціальних технічних пристроїв та спростовано доводи адвоката Лукініва М.П.

Зокрема, у вказаному листі зазначено, що газоаналізатори виробництва компанії Drager Safety AG & Co.KGaA Німеччина, що перебувають в експлуатації , можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 р. №1747 і становить один рік.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що обставини за яких було зупинено ОСОБА_1 , свідчать про те, що саме він керував транспортним засобом.

Так, до матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6), у відповідності до якого 06.04.2021 року о 19 год. 40 хв. було проведено огляд водія ОСОБА_1 у результаті із виявленими у нього ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, не чітке мовлення. Результат огляду на стан сп`яніння був позитивний 1.36 % проміле.

З даним результатом огляду ОСОБА_1 був ознайомлений в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які вказані в акті огляду із зазначенням їх власноручних підписів.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з яких вбачається, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат огляду показав 1.36 % проміле, про що свідки засвідчили власноручними підписами.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки в порушення принципу безпосередності дослідження доказів останні не допитувались у судовому засіданні.

Разом з тим, вищевказані письмові пояснення свідків не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення щодо висновку суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП ПНЦ ІФ ОР (а.с.4), з якого слідує, що ОСОБА_1 06.04.2021 року маючи ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота , нестійка вимова, хитка хода, пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер ARНR 0087, результат якого становив 1.36 % проміле, та вказан про те, що огляд було проведено на місці.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції долучених до матеріалів справи зафіксовано повідомлення ОСОБА_1 працівникам поліції, що він вживав спиртне, та розуміє про наслідки вчиненого ним правопорушення, розпитував у працівників поліції про причини зупинки транспортного засобу під його керуванням та не погоджувався правовими підставами щодо зупинки транспортного засобу.

За змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та накладено стягнення в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Лукініва М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв