ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/5793/21 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О..
Провадження № 33/807/707/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі захисника Байда М.О., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Байда М.О. на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції встановлено, що 26 липня 2021 року о 00 годині 24 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись в м. Запоріжжя, вул. Маршала Чуйкова, 36, керував автомобілем Audi A4, д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом водій був відсторонений шляхом залишення автомобіля на місці зупинки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Байда М.О. вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване накладення адміністративного стягнення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Вказану скаргу апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції з самого початку розгляду справи проявив упереджене ставлення та формальним підхід до розгляду справи.

Суд не розглянув клопотання сторони захисту про закриття провадження, що на думку апелянта, є грубим порушенням КУпАП.

Під час розгляду справи, місцевий суд не звернув уваги на істотні порушення законодавства під час складання матеріалів.

Так, протокол про адміністративне правопорушення складений без присутності особи, відносно якої він складався. Час складання протоколу зазначено 01 година 00 хвилин, а відеофіксація на боді-камеру АР-00155 велась до 00:48 хвилин, отже доказами по справі встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була відсутня в момент складання протоколу.

Сам факт відмови водія від проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння не було зафіксовано працівниками поліції. Акт огляду, поліцейським складено самостійно, без присутності будь-яких осіб (свідків та особи, яка притягається до відповідальності).

Час огляду вказано 00:45 хвилин, але на боді-камері, що долучена матеріалів справи огляд в цей час взагалі не проводився, даний акт огляду не заповнювався.

Також, сторона захисту наголошує, що підстав, які могли дати працівнику поліції вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння не було повідомлено на відеофіксації, ознак такого стану також не було висловлено.

Вказує, що докази у вигляді фрагментів відеозаписів не можуть бути належними доказами вини особи в розумінні Інструкції НПУ від 03.02.2016 року №100.

Місцевий суд в основу свого рішення взяв припущення, нібито ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. По факту свідки не були присутні при складанні протоколу, будь-яки докази того, що ОСОБА_1 відмовився від огляду в матеріалах справи відсутні.

Також, на думку сторони захисту є незрозумілим, звідки працівники поліції взяли дані і яким чином встановили особу, що притягається до відповідальності. На відеозаписі відсутня інформація чи факт надання працівникам поліції закордонного паспорту.

Постанова серії БАА №467259 винесена була в 01:20 годин, а похідний від неї матеріал, як зазначено в протоколі, було складено раніше, а саме в 01:00 годин.

ОСОБА_1 не було надано можливості подати свої зауваження, пояснення, викласти мотиви відмови.

Також, вказує, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права, не поставлено під час поді працівниками події питання при свідках, чи бажає ОСОБА_1 пройти медичний огляд, належним чином не було зафіксовано відмови, не роз`яснено наслідків такої відмови.

Сторона захисту просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки повний текст постанови було отримано лише 10 вересня 2021 року в момент набрання законної сили.

Також просить, постанову місцевого суду скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисника, яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В клопотанні апелянт порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 25 серпня 2021 року посилаючись на поважність пропуску цього строку.

Враховуючи, що повний текст постанови був вручений захиснику Добрулі А.С. тільки 10 вересня 2021 року, що підтверджується розпискою у матеріалах справи (а.с.28), тобто вже після набрання постанови законної сили, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявні підставі для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положенням ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі.

Вказаний висновок апеляційного суду ґрунтується на матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1) вказано, що 26 липня 2021 року о 00 годині 24 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись в м. Запоріжжя, вул. Маршала Чуйкова, 36, керував автомобілем Audi A4, д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом водій був відсторонений шляхом залишення автомобіля на місці зупинки.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Суд апеляційної інстанції під час перевірки протоколу (а.с.1), встановив, що інкриміновані обставини водію підтверджується узгодженими між собою матеріалами справи, які є достатніми і допустимими для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, вказаний висновок суду ґрунтується на таких доказах: а) направленням водія на огляд (а.с.5), з якого вбачається, що у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді: стійкого запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; актом огляду (а.с.3), яким встановлено, що водій ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився; відеозаписом правопорушення, з якого вбачаються інкриміновані обставини (а.с.7).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв доводи сторони захисту, які заявлені були на захист ОСОБА_1 , оскільки ці доводи спростовуються сукупністю досліджених доказів, вказаних в оскаржуваній постанові.

Зокрема доводи про те, що водій від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння не відмовся, оскільки переглядом відеозаписів встановлено, обставини, які спростовують твердження апелянта.

Відеозаписом під найменуванням «ААБ#267848» встановлено причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

З відеозапису під найменуванням «» вбачається, що в ході спілкування працівника поліції з водієм транспортного засобу, працівник поліції намагався здійснити перевірку документів. Водій ОСОБА_1 вів себе агресивно, нецензурно висловлювався в бік працівників поліції. Під час вказаної події працівником поліції виявлено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці або в закладі охорони здоров`я.

На вимогу працівника поліції виконати п.2.5 ПДР України, водій ОСОБА_1 будь-яких відповідей про згоду пройти огляд на надав. Навпаки, намагався уникнути відповіді, що свідчить про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу та відеозаписом, а й актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження апелянта про те, що йому не було роз`яснено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, не відібрано пояснень, не надано документи, згідно яким, працівник склав протокол, а сам протокол складений без участі водія, є безпідставним, адже ОСОБА_1 відмовився приймати участь вказаній стадії адміністративного розслідування, що підтверджується відеоматеріалами, які містяться в справі.

Щодо твердження апелянта про відсутність свідків, суд апеляційної інстанції зазначає, що у вказаній справі наявність свідків не є імперативною вимогою, адже положеннями ст. 266 КУпАП не вимагається присутність свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння чи відмові особи від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Щодо ймовірного не розгляду клопотання захисника, апеляційний суд зазначає, що така обставини не може бути підставою для скасування судового рішення, адже місцевий суд під час прийняття постанови надав обґрунтований висновок щодо винуватості ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції також вважає, що різниця в часі складання протоколу та постанови є незначною, що за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи не свідчать, що така обставина виключає винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні.

Адже, скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем небезпеки, яка завдається суспільству вказаним діянням.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з одночасним позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н ОВ И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Байда М.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Байда М.О., залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/5793/21