запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/568/21Головуючий у 1-й інстанції Кучерук І.Г.
Єдиний унікальний №337/3678/20Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ч.3 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Железняка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 27.08.2020 року о 15.12 год., у м. Запоріжжі, по вул. Світла 14А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом HONDA CIVIC номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, зіниці очей погано реагують на світло, підвищена жвавість, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків. Від керування відсторонений.

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати постанову суду та закрити провадження в справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. В якості доводів апеляційної скарги зазначив, що справа розглянута судом за відсутності підтвердження про вручення йому судової повістки, що не відповідає вимогам законодавства та суттєво порушило його процесуальні права.

На час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та винесення оскаржуваної постанови, в КпАП не було передбачено будь-яке адміністративне стягнення за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки такі дії були віднесені до кримінальних проступків. Суд незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності, яка фактично не існувала, тим самим порушив норми законодавства України.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. 12.08.2021 року звернувся до апеляційного суду із заявою, в якій просив апеляційну скаргу розглядати без його участі, та за участю його захисника - адвоката Железняка О.В., з огляду на що у відповідності до ч. 6 ст. 294 КпАП його неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні.

Заслухавши захисника Железняка О.В., який в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд дійшов правильного висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.3 ст.130 КпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення №031542 серії ДПР18 від 27.08.2020 року, згідно якого у вказаний день о 17.40 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом HONDA CIVIC держномер НОМЕР_1 , мав явні ознаки наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків;

-направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.08.2020 року, в якому зазначено, що огляд не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від його проходження;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , якими підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у їх присутності;

-рапортом поліцейського, в якому зазначено, що 27.08.2020 року за адресою м. Запоріжжя, Хортицький р-н., вул. Світла, 14-а був зупинений транспортний засіб HONDA CIVIC д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , у якого в ході спілкування були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, підвищена жвавість, порушення мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

-відеозаписом правопорушення, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив передбачене ч.3 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення за викладених в постанові суду обставинах.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно не закрив провадження у справі на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на таке.

Так, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України.

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ.

Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1. Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій.

Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

В даному випадку адміністративне правопорушення було вчинено 27.08.2020 року, тобто під час дії закону, яким за керування транспортним засобом у стані сп`яніння передбачено адміністративну відповідальність.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу у його відсутність, тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Ісмаїлов проти Росії", в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права - одне з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 дійсно не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 03.11.2020 року. Між тим, суд першої інстанції намагався повідомити ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, направивши йому повідомлення за місцем проживання, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КпАП є безпідставними.

До того ж права ОСОБА_1 були поновлені при апеляційному перегляді, він не був обмежений у правах, передбачених ст.268 КУпАП, в тому числі і в правах бути присутнім в апеляційному суді, заявляти там клопотання та подавати докази. Але жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду надано не було, клопотання про дослідження нових доказів не заявлялось. Тому передбачені ст.268 КУпАП права особи на переконання суду не порушені.

Крім того, законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у встановлених цим Кодексом межах.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 337/3678/20