Справа № 740/1419/17
Провадження № 3-в/740/73/21
П О С Т А Н О В А

20 серпня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Носилевської О.В.,

розглянувши у судовому засіданні подання Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного постановою Ніжинського міськрайонного суду від 13 травня 2017 року у зв`язку з неможливістю її виконання,

встановив:

В поданні ставиться питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком 10 діб відносно ОСОБА_1 , призначеного постановою Ніжинського міськрайонного суду від 13 травня 2017 року у зв`язку з неможливістю її виконання, з посиланням на те, що ОСОБА_1 з 04 грудня 2020 року відбуває покарання в Коростенській виправній колонії №71 Житомирської області за вироком Ніжинського міськрайонного суду від 16 січня 2019 року, з урахуванням ухвали Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 2019 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395 КК України, у виді 05 років позбавлення волі.

Згідно заяви від 20 серпня 2021 року представник Ніжинського РВП Тоцький О.М. просить подання розглянути у його відсутність та визнати постанову Ніжинського міськрайонного суду від 13 травня 2017 року такою, що не підлягає виконанню, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення та звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді арешту.

Вивчивши подання, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено КУпАП та іншими законами України, і звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (ст.299 КУпАП), а згідно ст.300 КУпАП така постанова виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Орган Національної поліції забезпечує виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України. При цьому, не підлягає виконанню постанова, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги, а у разі відстрочки виконання відповідно ст.301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки (ст.303 КУпАП).

Провадження по виконанню постанови про застосування адміністративного арешту передбачене главою 32 розділу V КУпАП, а саме: на підставі ст.326 КУпАП постанова про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, а згідно ст.305 цього Кодексу контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення стягнення здійснюється суддею, який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. За наявності обставин, що ускладнюють виконання такої постанови або роблять її виконання неможливим, суддя може відстрочити її виконання на строк до одного місяця (ч.1 ст 301 КУпАП).

Постановою Ніжинського міськрайонного суду від 13 травня 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.187 КУпАП до адміністративного арешту на строк 10 діб, у термін, визначений законодавством, вказана постанова була звернута до виконання. Судом здійснювались неодноразові нагадування щодо її виконання Ніжинським РВП.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду від 16 січня 2019 року, з урахуванням ухвали Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 2019 року, ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395 КК України до 05 років позбавлення волі, останній відбуває покарання у місцях позбавлення волі.

Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України»; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України»; рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України»), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, суд приходить до переконання, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді арешту, для цілей ст.6 Конвенції, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст.6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при розгляді подання про вирішення питання щодо звільнення останнього від відбування адміністративного покарання, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП інші норми закону, зокрема КК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення.

Стаття 80 КК України регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Виходячи з принципу верховенства права, давність виконання постанови про накладення стягнення у виді адміністративного арешту не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку у кримінальному провадженні, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є арешт згідно ст.ст.50, 60 КК України, ст.ст.24, 32 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що постанова суду від 13 травня 2017 року відносно ОСОБА_1 не виконана до цього часу у зв`язку з перебуванням останнього у місцях позбавлення волі, крім того, не встановлено ухилення від відбування покарання за ці роки з боку правопорушника.

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів ухилення ОСОБА_1 від відбуття адміністративного арешту, суд вважає за необхідне звільнити останнього від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту у зв`язку з закінченням строку давності виконання рішення суду.

Керуючись ст.304 КУпАП, суд ,-

ухвалив:

Подання задовольнити.

Визнати постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.187 КУпАП з накладенням стягнення у виді 10 діб адміністративного арешту,-такою, що не підлягає виконанню, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення. Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді арешту на строк 10 (десять) діб, накладеного постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 травня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя В.Олійник.