Справа № 642/5201/21
Провадження № 3/642/1545/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 вересня 2021 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., за участі адвоката Дроздова О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, адвоката Ради адвокатів Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ААБ № 190837 від 22 липня 2021 року о 19 год. 10 хв. в м. Харкові по вул. Холодногірській, біля буд. № 5, гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Porsche Cayenne», держаний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив зупинку залишивши транспортний засіб, не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль скоїв наїзд на припаркований попереду автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Так, відповідно до протоколу, ОСОБА_1 порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП.

В судове засідання з`явився адвокат Дроздов Олександр Михайлович, та пояснив, що в зазначений в протоколі день та час ОСОБА_1 рухався в крайній лівій смузі на транспортному засобі «Porsche Cayenne», держаний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Харкові по вул. Холодногірській, біля буд. № 5, в цей момент із зустрічного напрямку руху перед його автомобілем різко виїхав автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_3 , та здійснив різке гальмування, чим перешкодив подальший рух автомобілю «Porsche Cayenne». В результаті цього, вчасно реагуючи на дану дорожню ситуацію ОСОБА_1 вдалося зупинити свій транспортний засіб та уникнути зіткнення з «Skoda Octavia».

Після зупинки авто ОСОБА_1 з транспортного засобу «Skoda Octavia» державний номерний знак НОМЕР_3 вийшли особи зі зброєю та почали рух до автомобіля ОСОБА_1 , який на той момент не рухався. Підійшовши до автомобіля ОСОБА_1 , попередньо не представившись та не надаючи жодних посвідчень, що підтверджували б їх повноваження, як працівників правоохоронних органів, відповідні особи почали погрожувати ОСОБА_1 пістолетом у вікно водійських дверей автомобіля та вимагати, щоб ОСОБА_1 негайно відчинив двері та вийшов з автомобіля.

Злякавшись, без жодного спротиву ОСОБА_1 відчинив передні двері з боку водія. В цей момент відразу, як стало відомо, працівниками Національного антикорупційного бюро України, що знаходились в автомобілі «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_3 здійснено затримання ОСОБА_1 , силоміць витягнувши його різко з водійського крісла автомобіля.

Під час зупинки автомобіля ОСОБА_1 постійно тримав ногу на педалі гальма, що дозволяло уникнути самовільного руху авто. Однак у зв`язку з неочікуваним та різким витягненням силоміць ОСОБА_1 зі свого автомобіля, останньому не вдалося переключити швидкість на транспортному засобі з режиму «Drive» в режим «Parking», в результаті чого автомобіль «Porsche Cayenne» номерний знак НОМЕР_4 почав легке кочення в сторону автомобіля «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_3 .

Крім того адвокат Дроздов Олександр Михайлович пояснив суду, що в момент початку самовільного руху автомобіля «Porsche Cayenne» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 не знаходився всередині авто та за кермом відповідного транспортного засобу, а був відразу ж після відчинення ним дверей автомобіля, який знаходився в статичному стані, силоміць витягнутий на вулицю та затриманий співробітниками НАБУ, не встигнувши навіть оцінити оточуючу ситуацію, в такому разі у ОСОБА_1 був відсутній обов`язок поставити на стоїчне гальмо автомобіль, оскільки співробітники НАБУ позбавили його можливості це зробити.

На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_2 у судовому засіданні надав фотокопії з місця події.

За таких обставин адвокат Дроздов Олександр Михайлович просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 та повністю підтримав пояснення свого адвоката.

Під час розгляду справи захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Дроздов Олександр Михайлович надав клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у НАБУ відеозапис зіткнення транспортного засобу «Porsche Cayenne» номерний знак НОМЕР_2 та транспортного засобу «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_3 , який було зроблено співробітниками Національного антикорупційного бюро України під час затримання ОСОБА_1 .

На відповідний запит суду щодо надання такого запису від НАБУ надійшла відповідь про відсуніть такого відеозапису в розпорядженні Національного антикорупційного бюро України.

Крім того від Національного антикорупційного бюро України до суду надійшло клопотання про визнання НАБУ потерпілим у справі, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , потерпілим визнано працівника Національного антикорупційного бюро України Статуру Іллю Сергійовича, який на час дорожньо-транспортної пригоди здійснював управління оперативним автомобілем «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_3 та виконував невідкладене службове завдання.

Що стосується заявленого НАБУ клопотання про визнання його потерпілим суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Однак ст. 269 КУпАП, а також жодна інша стаття КУпАП не регламентує процедури залучення судом особи до провадження у якості потерпілого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Вищезазначені норми вказують на те, що питання про визнання особи потерпілою вирішує особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, оскільки зазначає в протоколі її прізвище, ім`я, по батькові та адресу проживання.

Аналогічні положення містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Отже, залучення особи до провадження у якості потерпілого здійснюється на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями частини 1 статті 256 КУпАП України встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Викладене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином за змістом КУпАП розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол, та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 190837 від 22 липня 2021 року не вбачається інших потерпілих окрім ОСОБА_3 , а отже НАБУ не може бути потерпілим у справі.

Крім того, в матеріалах справи відсутні звернення (заяви) Національного антикорупційного бюро України до Управління патрульної поліції Харківської області щодо визнання його потерпілою особою.

Верховний суд виходить з того, що ст. 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Чинне законодавство не передбачає процедуру повторного визначення потерпілого.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Національного антикорупційного бюро України про визнання його потерпілим.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, умовами настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є: наявність порушень учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху; наявність пошкоджень транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відсутність хоча б однієї з вищевказаних умов не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Крім того, враховуючи, що норма статті 124 КПК України є бланкетною, тобто такою, що не встановлює певних правил поведінки, а передбачає існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки, при розгляді справи про адміністративні правопорушення за статтею 124 КУпАП, суд зобов`язаний ретельно з`ясувати і зазначати у своєму рішенні, у чому саме полягає порушення, норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано водієм, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

В Україні діють правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, які відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ номер 190837 від 22 липня 2021 року, складеному відносно ОСОБА_1 , останньому інкримінується порушення пункту 15.12 ПДР України, відповідно до норм якого, водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

А так ОСОБА_1 самостійно не покидав свого авто, а був різко витягнутий з нього співробітниками Національного антикорупційного бюро України, через що був позбавлений можливості перемкнути швидкість коробки передач з режиму Drive у режим Parking через дії співробітників НАБУ.

Згідно розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція), затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів (у разі їх наявності); показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Згідно з приписами Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (стаття 61).

Відповідно до статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України, згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях ЄСПЛ «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2013, «Малиге проти Франції» від 23 вересня 1998 року ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статті 6 Конвенції.

Положеннями статті 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

В силу статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів, за приписами статті 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Слід враховувати позицію ЄСПЛ, відповідно до якої сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, за наявними в матеріалах справи доказами, судом не встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП необхідно закрити.

Керуючись ст. ст. 33, 38, 124, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника Національного антикорупційного бюро України Сотник Андрія Миколайовича про визнання Національного антикорупційного бюро України потерпілим - відмовити.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: А.М. Гримайло