ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1417/21 Справа № 199/5863/21 Суддя у 1-й інстанції - Лисенко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк десять діб та стягнуто судовий збір.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 липня 2021 близько 07:00 години у місті Дніпрі у під`їзді будинку № 8 по вул. Маршала Малиновського ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, а саме: висловлювався нецензурною лайкою в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_3 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд безпідставно не врахував, як обставину, яка пом`якшує стягнення повне визнання ним своєї вини у вчиненні даного правопорушення, щире каяття, а також, що правопорушення було вчинене в стані сильного душевного хвилювання, а саме тяжких сімейних обставин, пов`язаної із хворобою матері. Зазначає, що у нього на утриманні є непрацездатна мати, яка потребує стороннього догляду, а тому застосування такого виду стягнення може спричинити невідворотні наслідки, оскільки немає інших осіб, які б могли потурбуватись про його матір. Вважає, що суд під час обрання виду стягнення не врахував, що апелянт раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, матеріальних збитків не завдано, тому це правопорушення не можна віднести до «виняткових», як того вимагає ст. 32 КУпАП для застосування такого суворого виду стягнення, як адміністративний арешт. Зазначає, що посилання суду на заяву мешканців будинку АДРЕСА_3 , є необґрунтованим, оскільки відомості в цій заяві не перевірялись на їх достовірність, тому вона не може буи доказом в розумінні ст. 251 КУпАП. Посилається на відсутність в постанові суду опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, а до справи не долучено жодних доказів, а також пояснень свідків.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити, а постанову суду змінити та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, які зводились до того, що суд першої інстанції не врахував належним чином обставини справ під час обрання адміністративного стягнення, що потягло його суворість.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ґрунтуються на доказах, належним чином досліджених в суді першої інстанції та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею). Адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп.

Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону суд дотримався в повній мірі, а вид та розмір адміністративного стягнення обрані судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 32, 33 КУпАП і з таким рішенням погоджується суд апеляційної інстанції.

Як видно з постановою суду першої інстанції, суд належним чином врахував обставини цієї справи, зокрема, що фактом вчинення ОСОБА_1 правопорушення надійшла колективна заява від мешканців буд, АДРЕСА_3 про систематичне порушення гр. ОСОБА_1 громадського порядку. Вищезазначені обставини не заперечував і сам ОСОБА_1 , який вину визнав, офіційно працевлаштований, що суд першої інстанції врахував при обранні міри адміністративного стягнення, яке призначено не в максимальному розмірі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що суд не врахував визнання ОСОБА_1 вини, щирого каяття та відомостей про його особу, спростовуються самим рішенням суду.

Стосовно доводів апеляційної скарги про призначення ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, то суд апеляційної інстанції виходить з того, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП до штрафу, проте є очевидним, що таке стягнення не мало виховного впливу на поведінку ОСОБА_1 та є не дієвим.

Доводи апеляційної скарги про наявність на утриманні ОСОБА_1 непрацездатної матері, яка потребує його допомоги, то такі доводи не підтверджуються медичними документами, долученими до апеляційної скарги. Крім того, в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та його матір проживають окремо, тому такі доводи апеляційний суд розцінює, як намагання пом`якшити покарання за вчинене.

Апеляційний суд розцінює як безпідставні твердження в апеляційній скарзі, що правопорушення було вчинене в стані сильного душевного хвилювання, а саме тяжких сімейних обставин, пов`язаної із хворобою матері, оскільки жодних належних доказів цим обставинам судам не надано.

Посилання апелянта, що суд під час обрання виду стягнення не врахував, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, спростовуються матеріалами справи, зокрема протоколом в якому зазначено, що ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП і цей факт не останній не заперечував.

Інші доводи апеляційної скарги стосовно оформленні протоколу, викладення опису правопорушення в оскарженій постанові, не перевірки відомостей викладених в колективному зверненні громадян, суд апеляційної інстанції відхиляє оскільки вони не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та на достовірність зібраних відомостей, з огляду на їх визнання самим ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, у зв`язку з чим її слід залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун