Єдиний унікальний номер судової справи 485/423/21
Номер провадження 33/812/297/21 Головуючий у місцевому суді: Соловйов О.В.
Категорія: ст.124 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

за участю:

захисника особи, відносно якої провадження у справі закрито,

ОСОБА_1 - Бусахіної Т.В.,

потерпілого ОСОБА_2 та його захисника - Капіноса І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2021 року, якою відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Снігурівка Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2021 року, щодо ОСОБА_1 04 квітня 2021 року працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №117795, згідно з яким він 04 квітня 2021 року о 14 годині 10 хвилин, в місті Снігурівка Миколаївської області по вулиці 1-го Травня, біля будинку №63, керуючи автомобілем марки і моделі Volkswagen LТ-35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України не дотримав безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки і моделі Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.124 КУпАП, порушення Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2021 року провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його шляхом подачі апеляційної скарги, в якій просив скасувати постанову районного суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Зазначено, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а матеріали справи містять достатньо доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, диспозиція ст.124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.13.1 ПДР України. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.13.1 ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР України єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Так, пунктом 2.3 «б» ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

На думку суду, висновок суду першої інстанції про відсутність об`єктивної сторони складу правопорушення, оскільки не доведено вчинення ОСОБА_1 дій, що порушують п.13.1 ПДР України, відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З матеріалів справи убачається, що 04 квітня 2021 року працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №117795, згідно з яким останній 04 квітня 2021 року о 14 годині 10 хвилин, в місті Снігурівка Миколаївської області по вулиці 1-го Травня, біля будинку №63, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки і моделі Volkswagen LТ-35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримав безпечного інтервалу, чим спричинив пошкодження транспортного засобу.

В протоколі зазначено, що зазначеними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

В письмових поясненнях, відібраних після ДТП у водія ОСОБА_1 , наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зазначено, що останній рухався на своєму автомобілі марки і моделі Volkswagen LТ-35 по вулиці 1-го Травня в місті Снігурівка. По тій же вулиці йому назустріч на великій швидкості рухався автомобіль синього кольору. Проїжджаючи повз вказаний автомобіль він відчув поштовх та зупинився. Коли вийшов побачив пошкодження на транспортному засобі, а позаду нього стоїть автомобіль марки і моделі Opel Vivaro (а.с.7).

В письмових поясненнях, відібраних відразу після ДТП у водія ОСОБА_2 зазначено, що останній рухався на своєму автомобілі марки і моделі Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вулиці 1-го Травня в місті Снігурівка. Проїжджаючи біля будинку №63 побачив, що назустріч їде автомобіль білого кольору на великій швидкості. ОСОБА_2 з`їхав в правий бік дороги та зупинився. Коли вказаний автомобіль проїхав повз нього, останній відчув поштовх. Коли вийшов з транспортного засобу, то побачив, що на ньому пошкоджено ліве дзеркало заднього виду, ліве переднє крило, лакофарбове покриття бамперу з лівого боку, а позаду стоїть автомобіль (а.с.9).

Разом з тим, апеляційний суд критично ставиться до письмових пояснень учасників ДТП, оскільки їх показання щодо обставин справи не узгоджуються між собою.

Також, до протоколу про адміністративне правопорушення додано схему місця ДТП від 04 квітня 2021 року (далі схема, а.с.6). На даній схемі не зафіксовано точку зіткнення вищевказаних транспортних засобів та фактично вона відображає лише місце розташування транспортних засобів після ДТП.

При цьому, оскільки не було зазначено точку зіткнення транспортних засобів, то встановити як фактично рухались автомобілі та який саме транспортний засіб під час руху в момент ДТП порушив ПДР України, відповідно до даної схеми, є неможливим.

Окрім того, слід зазначити, що в матеріалах справи, а саме, на схемі ДТП, працівником поліції не зафіксовано розміщення уламків скла (дзеркала), що відокремилися від транспортних засобів під час зіткнення транспортних засобів, відносно краю проїжджої частини та транспортних засобів, а тому не можливо встановити місця розташування транспортних засобів в момент зіткнення відносно ширини проїжджої частини дороги і відстані до вказаних орієнтирів, що вірно констатував і суд першої інстанції.

У вищевказаній схемі також зазначені пошкодження транспортних засобів: автомобіль марки і моделі Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав пошкодження лівого дзеркала заднього виду, лівого переднього крила, лакофарбове покриття бамперу. Автомобіль марки і моделі Volkswagen LТ-35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав пошкодження лівого дзеркала заднього виду, скла передніх лівих дверей, деформовано та пошкоджено лакофарбове покриття вздовж лівої частини кузова.

Проте, як на думку апеляційного суду, ці відомості не дають можливості суду достеменно встановити механізм утворення пошкоджень на транспортних засобах, що могло би свідчити про те, який з транспортних засобів створив аварійну ситуацію.

Неможливо встановити місце розташування автомобілів саме в момент зіткнення і на підставі наявних в справі фотознімків, оскільки на них зафіксовано місця знаходження автомобілів вже після ДТП.

При цьому, сам по собі факт зіткнення без аналізу інших обставин не може бути достатньою підставою для обвинувачення водія у невиконанні вимог п.13.1 Правил та є порушенням презумпції невинуватості.

На переконання суду відповідальність водія ОСОБА_1 за недотримання положень п.13.1 Правил може вважатись підставною та обґрунтованою лише у разі доведеності, що саме він своїми діями порушив п.13.1 Правил та створив аварійну ситуацію.

Усунути перелічені недоліки та суперечності в судовому засіданні, тим більш зі спливом значного часу з моменту події, неможливо, що вплинуло і на достеменність встановлення вини ОСОБА_1 в порушенні п.13.1 Правил.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що надані до суду докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, а також письмові пояснення та фотознімки, самі по собі не можуть ані спростувати, ані довести твердження учасників пригоди щодо її дійсних причин.

Тобто, докази, які надані до суду органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би не залишав жодних розумних сумнівів доведеності вини водія ОСОБА_1 в порушенні вимог п.13.1 Правил.

При вирішенні справи, апеляційний суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких дії.

Проте, необхідність дотримання вимог ст.62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог ст.6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає апеляційному суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту порушення ОСОБА_1 у конкретній дорожній обстановці вимог п.13.1 Правил та вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Недоведеність цих обставини свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

Інші посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не містять обставин, які не були б з`ясовані судом та могли б потягнути невірне вирішення справи, а за такого, не впливають на обґрунтовані висновки суду, щодо відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною, переоцінкою по іншому, доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.

Істотних порушень суддею районного суду норм матеріального чи процесуального права, порушення принципів повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, порушення прав учасників судового розгляду, порушення положень КУпАП, Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі на які посилається особа, яка подала апеляційну скаргу, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено.

Таким чином оскаржувана постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2021 року, якою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова