Справа № 545/2344/21
Провадження № 3-зв/545/5/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2021 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Потетій А.Г., при секретарі Бутиріній М.С., розглянувши заяву про самовідвід судді Полтавського районного суду Полтавської області Гальченко О.О. у справі про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Полтавського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2021 року вказана справа була передана на розгляд судді Гальченко О.О.

До початку розгляду справи, суддя Гальченко О.О. заявила самовідвід від розгляду справи мотивований тим, що ОСОБА_1 , відносно якої їй на розгляд передано матеріали про адміністративне правопорушення, є діючою присяжною Полтавського районного суду Полтавської області та приймає участь у вирішенні окремих категорій справ в складі Полтавського районного суду Полтавської області в тому числі і під її головуванням як судді, що може викликати сумніви у стороннього спостерігача щодо об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даної справи.

На думку судді Гальченко О.О. з метою забезпечення неупередженості та об`єктивності при розгляді вказаного провадження, з врахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини її необхідно відвести від розгляду даної справи.

Вирішуючи заяву про самовідвід судді Гальченко О.О., суд врахував наступне.

Як встановлено, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №307 від 22.07.2021 року, особою якій інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є громадянка ОСОБА_1 , яка рішенням Полтавської районної ради від 22.11.2019 року № 24/УІІ-886 призначена присяжною Полтавського районного суду Полтавської області.

Згідно ч. 1 ст. 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У п.п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 р. наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п. п. 1, 2, 6 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. суддя зобов`язаний, зокрема: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, встановлених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

У статті 15 Кодексу суддівської етики України, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Тобто, розгляд справи суддею, щодо якого існують об`єктивні підстави для виникнення сумнівів у його неупередженості, є порушенням ним передбачених діючим законодавством обов`язків судді та правил суддівської етики.

Крім того, відповідно до ст. 3 ч. 1 «Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів та інших представників судової системи та його врегулювання», затвердженого Радою суддів України від 04.02.2016 року № 2, суб`єкти конфлікту інтересів повинні прагнути самостійно та своєчасно вживати заходи із запобігання виникненню конфлікту інтересів та його врегулювання (в тому числі, в порядку передбаченому процесуальним законодавством). Суб`єкт конфлікту інтересів зобов`язаний вживати заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів у його діяльності; не вчиняти дій та не приймати рішень по суті в рамках виконання своїх службових повноважень в умовах реального конфлікту інтересів (п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Порядку). В той же час, у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, що регулюють підстави та порядок відводу (самовідводу) судді. Разом з тим відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення правової регламентації процедури відводу або самовідводу судді не звільняє професійного суддю від виконання ним основного обов`язку по неупередженому розгляду справ. При цьому діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому в даному випадку є необхідність у застосуванні аналогії права.

Діюче законодавство України не передбачає заборону на застосування процесуальних норм за аналогією, якщо мета їх застосування направлена на здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, в силу вимог ст. 7 КУпАП.

Оскільки питання відводу судді чинним КУпАП не врегульоване, суд керується п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, відповідно до якого наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді є обставиною, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, для уникнення сумнівів щодо неупередженості головуючого судді в очах стороннього спостерігача, забезпечення дотримання вимог суддівської етики, а також з урахуванням принципу процесуальної економії (звільнення від невиправданих формальностей і процедур) суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заявлений самовідвід головуючого у зазначеній справі про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що ОСОБА_1 є діючим присяжним Полтавського районного суду Полтавської області, до підсудності якого належить вказана справа та з метою уникнення сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів в розгляді даної справи, приходжу до висновку про необхідність задоволення самовідводу, та передання справи для визначення іншого складу суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 245, 248, 257, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід судді Полтавського районного суду Полтавської області Гальченко О.О. по справі про адміністративне правопорушення № 545/2344/21 (провадження № 3/545/754/21) задовольнити.

Відвести суддю Полтавського районного суду Полтавської області Гальченко О.О. від участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення № 545/2344/21 (провадження №3/545/754/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Передати матеріали справи № 545/2344/21 (провадження №3/545/754/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення до канцелярії Полтавського районного суду для автоматичного авторозподілу справи.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Г. Потетій