Справа № 214/4099/21
3/214/1608/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 серпня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хомініч С.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 14.05.2021 о 17 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Volkswagen transporter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по автодорозі біля будинку №3 по вул. Курчатова у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовилася у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Правопорушення зафіксовано на бодікамери 00230, 00144, 00040 та службовий відеореєстратор.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував обставини вчинення адміністративного правопорушення, яке зазначено у протоколі. Працівникам поліції висловив свою згоду на проходження огляду, але поліцейський сказав, що вже склав відносно ОСОБА_1 протокол, який останній може оскаржити в суді. Пояснив також, що наркотики не вживає взагалі і в день зупинки його патрульними поліцейськими 14.05.2021 не перебував і не міг перебувати у стані наркотичного сп`яніння. Інспектор поліції не роз`яснив йому, що за відмову у проходженні огляду на вставлення стану сп`яніння передбачена відповідальність, а він особисто законів не знає і не допускав, що за це може бути позбавлений посвідчення на право керування транспортними засобами. Якби він це знав, то обов`язково поїхав би до медичного закладу. Вбачає в поведінці патрульних упереджене ставлення щодо його особи, бо після зупинки, яку вони не обґрунтували, патрульні вимагали відкрити двері та багажник для огляду, але він заперечував та не відкрив. Після цієї відмови пролунали сумніви у його адекватності та заклик, що він напевне у стані наркотичного сп`яніння. На що він повідомив, що може довести відсутність такого стану, але протокол вже було складено за відмову. Вважає, що протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП склали безпідставно та неправомірно.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 вказаних кваліфікуючих ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП й, відповідно, про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Згідно з положеннями ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №130896 від 14.05.2021, у якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, працівниками поліції додано направлення, пояснення свідків, рапорт, довідка з національної автоматизованої інформаційної системи ГСЦ МВС України та відеозапис.

Так, під час перевірки матеріалів справи щодо ОСОБА_1 , судом встановлено, що працівниками поліції в підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення не долучено жодних даних щодо обставин, через які був зупинений водій ОСОБА_1 . Відповідно до рапорту, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Volkswagen transporter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був зупинений на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Однак під час дослідження відеозапису, а саме файлу «2_9060654», встановлено, що ОСОБА_1 , зупинився на майданчику по вул. Курчатова у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, зачинив автомобіль та пішов, однак на звернення до нього працівників поліції підійшов до них. Окрім того, на фрагменті файлу «», інспектор поліції Токарєва Ю.Ю. запитує, чи є у нього інший транспортний засіб, оскільки відносно нього надійшла інформація. На вимогу особи, яка притягнується до адміністративної відповідальності, пояснити йому причину затримання, інспектор поліції обмежився посиланням на ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та почав проводити поверхову перевірку ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив ПДР України; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. При цьому, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Таким чином справа не містить відомостей щодо обґрунтованої причини зупинки водія, що передбачені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Тому існують сумніви в упередженості дій співробітників поліції, якими в повній мірі не виконано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння.

Крім того, в підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при наведених в протоколі обставинах, до матеріалів справи додано письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких в їх присутності 14.05.2021 водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом прядку.

На думку суду, пояснення цих свідків не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони не містять відомостей відносно того, з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи була така особа відсторонена від керування транспортним засобом. З таких пояснень свідків неможливо встановити, чи були підстави вважати, що водій перебував в стані наркотичного сп`яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан сп`яніння, від якого останній відмовився.

Отже, суд вважає, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні у матеріалах справи, є такими, що викликають сумніви, тому не можуть бути розцінені як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП та п.1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження належного виконання патрульними поліцейськими зазначених вимог закону про необхідність відсторонення особи, щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані сп`яніння від керування транспортним засобом.

Крім того, при дослідженні відеозаписів DVD-диску з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, встановлено, що ОСОБА_1 не висловив свою незгоди пройти медичний огляд на стан сп`яніння, попросив працівників поліції надати йому направлення до медичного закладу, з яким він може пройти огляд на встановлення стану сп`яніння протягом 2 годин.

За змістом ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Однак, працівник поліції, на вимогу ОСОБА_1 надати йому направлення до медичного закладу на встановлення стану сп`яніння, не відреагував та назвав дату, коли протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 буде розглядатися Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Окрім вищенаведених доказів, такі як протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, пояснення свідків та відеозапис, у матеріалах справи наявна лише довідка про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами, що складені співробітниками патрульної поліції, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, а отже самі по собі ці документи не є достатнім підтвердженням винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

Всі зазначені вище порушення, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про недоведеність вини ОСОБА_1 та унеможливлюють притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку складання протоколу має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором патрульної поліції) при складанні протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Враховуючи, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Хомініч С.В.