ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/271/21 Справа № 706/305/21 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Орендарчук М. П. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Маргаряна А.Д. в режимі відеоконференції з Христинівським районним судом Черкаської області, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 247206 від 07.04.2021, ОСОБА_1 07.04.2021 о 00 год. 20 хв. у с.Шукайвода по вул.Учительській, керував транспортним засобом «Рено Кенго», д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454,00 грн.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2021 року, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову місцевого суду необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування фактичних обставин справи.

В апеляційній скарзі посилається на те, що в судове засідання, призначене районним судом, він не викликався, в зв`язку із чим не виконано вимоги ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП та позбавлено його права надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Зазначає, що алкогольні напої він не вживав та в стані алкогольного сп`яніння не перебував, що підтверджується випискою КНП «Христинівська багатопрофільна лікарня» від 07.04.2012 о 02:15, згідно висновку якої, йому встановлено діагноз - тверезий (0,18 ‰).

Вказує, що наявний у матеріалах справи відеозапис є недопустимим доказом його вини у вчиненні даного правопорушення, оскільки його здійснено невідомим пристроєм, без фіксації дати, часу його проведення, обмежується виключно періодом продування повітря та не містить його заперечень і зауважень щодо його результатів.

В апеляційній скарзі також посилається на те, що судом не було викликано та допитано свідків.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника Маргаряна А.Д. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2021 ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, з матеріалами справи його захисник Маргарян А.Д. ознайомився в районному суді 20.05.2021, тоді як апеляційна скарга направлена поштою 21.05.2021, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, встановлюються статтями 2791-2794 цього Кодексу.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 247206 від 07.04.2021, складеного інспектором СРПП ВПД №3 Уманського РУП Новікова С.Ю. про те, що, ОСОБА_1 07.04.2021 о 00 год. 20 хв. у с.Шукайвода по вул.Учительській, керував транспортним засобом «Рено Кенго», д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- роздруківки з приладу «Драгер» від 07.04.2021, згідно якої результат тесту: 0,26 ‰;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» № 0448, результат огляду на стан сп`яніння - позитивний 0,26 ‰, в присутності двох свідків;

- пояснень від 07.04.2021, отриманих від свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, водієві ОСОБА_1 , з його згоди, працівник поліції провів огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager», який показав результат - 0,26 ‰.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що алкогольні напої він не вживав та в стані алкогольного сп`яніння не перебував, що підтверджується випискою КНП «Христинівська багатопрофільна лікарня» від 07.04.2012 о 02:15, згідно висновку якої, йому встановлено діагноз - тверезий (0,18 ‰).

Вважаю зазначений апелянтом доказ на спростування його невинуватості у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тоді як матеріали справи не містять доказів його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, а у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №247206 від 07.04.2021 ОСОБА_1 зазначено про відмову від дачі пояснень, відповідно до ст.63 Конституції України.

Неспроможними є доводи апелянта, що в судове засідання, призначене районним судом, він не викликався, в зв`язку із чим не виконано вимоги ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП та позбавлено його права надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, так як про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього від був повідомлений безпосередньо працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, про що в графі: «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» поставив свій підпис.

Неприйнятними є доводи апеляційної скарги про те, що судом не було викликано та допитано свідків, оскільки зазначені доводи апелянта ґрунтуються на неправильному тлумаченні закону.

Статтею 272 КУпАП визначено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

З аналізу даної норми слідує, що виклик свідків є правом суду, а не його обов`язком. Тоді як із наявних у матеріалах справи пояснень свідків вбачається, що вони містять всю необхідну для суду інформацію, яка підлягала встановленню по даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на наявний у матеріалах справи відеозапис, вважаючи його недопустимим доказом його вини у вчиненні даного правопорушення.

В свою чергу із оскаржуваної постанови вбачається, що зазначений відеозапис не враховувався місцевим судом при визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому зазначені доводи апелянта є неспроможними.

З врахуванням вищевикладеного, твердження апелянта, що постанова місцевого суду необґрунтована, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування фактичних обставин справи є безпідставними.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Христинівського районного суду Черкаськї області від 21 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба