Справа № 647/2150/21
№ провадження 3/647/1464/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2021 року Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Корсаненкова О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , не працюючої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, суд

встановив:

До Бериславського районного суду Херсонської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КпАП України відносно ОСОБА_1 від 12.08.2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнала та пояснила, що 12.08.2021 року дійсно знаходилася магазині, який розташований адресою АДРЕСА_1 , власницею якого є мати її чоловіка ОСОБА_2 . ОСОБА_1 інколи заходить до магазину, для того, щоб допомогти ОСОБА_2 , а саме здійснити прибирання приміщення та прилеглої території біля магазину. 12.08.2021 року вона прийшла до магазину за проханням свекрухи, щоб прибрати. Коли прибирала на другому поверсі, де здійснюється реалізація кондитерських виробів, до неї підійшли якісь люди. Жінка просила продати їй в стіках каву, ОСОБА_1 зазначила, що не є продавцем та покликала власницю ОСОБА_2 . Остання знаходилася на першому поверсі магазину, надавала документи працівникам податкової поліції. Жінка повідомила, що дуже поспішає та дала в руки ОСОБА_1 гроші. Коли вона закінчила прибирання, вийшла з магазину та пила каву, поки за нею приїхав автомобіль, щоб їхати із дитиною до лікарні. Про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення не знала, доки не отримала його поштою. ОСОБА_1 господарською діяльністю не займалася та не займається. Просила провадження у справі закрити за відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 здійснювала торгівлю продуктами харчування (солодощі, печиво, кофе в стіках, інше) в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , а саме зафіксовано факт реалізації кофе в стіках 2 шт. на 7 грн. о 12-56 год. З показів свідків торгівля здійснюється систематично, чим порушила ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та господарських організацій». Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КпАП України.

Відповідно до акту обстеження від 12.08.2021 року, було проведено обстеження торгівельного об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено, що на 2 поверсі вказаного будинку ОСОБА_1 торгує солодощами та печивом. Було здійснено контрольну закупку за готівкові кошти, а саме придбано 2 стіки кофе вартістю 7 грн. ОСОБА_1 на вимогу надати реєстраційні документи в т.ч. паспорт, повідомила, що всі документи знаходяться у ОСОБА_2 . На звернення надала трудовий договір, заключний між ФОП « ОСОБА_3 » та ОСОБА_4 . Згідно із інформації бази даних ДПС з ОСОБА_4 договір про трудові відносини складено ФОП ОСОБА_5 . Під час з`ясування особистості продавця, яка здійснювала продаж кофе, остання закрила двері торгівельного приміщення і вийшла з будівлі. Після цього було опитано свідка ОСОБА_6 щодо з`ясування особистості продавця. Встановлено, що продавець це ОСОБА_1 , яка є мешканкою с. Новорайськ Бериславського району Херсонської області.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_7 від 12.08.2021 року, доданих до протоколу, вбачається, що під час обстеження торгівельного закладу в АДРЕСА_1 , він став свідком факту реалізації ОСОБА_1 кофе в стіках в кількості 2 шт. на суму 7 грн. за готівку. Крім того, він неодноразово спостерігав як дана громадянка здійснює торгівлю на торгівельній точці за вказаною адресою.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_6 від 12.08.2021 року, доданих до протоколу, вбачається, що 12.08.2021 року знаходячись біля будівлі (адміністративної) Новорайської територіальної громади, він став свідком як з магазину о 13-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вийшла ОСОБА_1 , на запитання працівників податкової повідомив, що це ОСОБА_1 , яка є мешканкою с. Новорайськ.

З відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець не зареєстрована.

Судом також було досліджено документи, надані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності:

За випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 08.08.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

За договором купівлі-продажу нерухомого майна від 13.10.2005 року, ОСОБА_2 є власницею побутового комбінату літ. «А» бетонний блочний, загальною площею 184,6 кв.м., при якому є туалети літ. «Б,В», мостіння I, що розташований по АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру правочинів №1599299 від 13.10.2005 року та витагом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8749554 від 26.10.2005 року.

ОСОБА_1 є дружиною сина ОСОБА_2 , про що свідчать копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.09.1979 року та копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 15.06.2021 року.

Свідок ОСОБА_2 в судовому пояснила, що є ФОП та здійснює господарську діяльність у магазині, який розташований адресою АДРЕСА_2 , власницею котрого є. Вказаний магазин є двохповерховим, у ньому працює два найманих ОСОБА_2 працівника. Іноді ОСОБА_2 просить свою невістку ОСОБА_1 здійснити прибирання приміщень магазину. 12.08.2021 року ОСОБА_1 прийшла до крамниці за проханням ОСОБА_2 та здійснювала прибирання на 2 поверсі. Продавця другого поверху в магазині не було, через те, що вона знаходилася на лікуванні. В цей день до магазину прийшли працівники податкової поліції, які здійснювали перевірку документів. ОСОБА_2 знаходилася із ними на першому поверсі, надала все необхідне. Вона почула крик ОСОБА_1 з другого поверху, проте оскільки була зайнята, то не піднялася. Коли ОСОБА_1 закінчила прибирання, вийшла з магазину та чекала біля нього автомобіль, щоб поїхати із дитиною до лікарні. Працівники податкової перевірили усі документи та пішли. Ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 не було повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення. Після того, як ОСОБА_1 отримала поштою протокол, вона повідомила ОСОБА_2 , що у цей день дійсно взяла гроші за два стіка кави, оскільки жінка, що просила продати, дуже поспішала. ОСОБА_1 господарською діяльністю не займалася та не займається.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.164 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 164 КпАП України, суб`єктом даного адміністративного правопорушення є саме суб`єкт господарювання.

Частинами 1 та 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Статтею 42 зазначеного Кодексу дано визначення, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ліцензія це документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку у разі його встановлення Кабінетом Міністрів України за умови виконання ліцензійних умов.

Отже, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, поняття господарської діяльності передбачає будь-яку діяльність особи, направлену на отримання доходу в грошовій, матеріальній і нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством

Згідно ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тож, відповідальність за порушення вимог щодо здійснення підприємницької діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання можуть нести тільки суб`єкти господарювання.

Згідно із ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 рішення від 06.09.2005 року), суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Частини 1 та 2 статті 6 Конвенції передбачають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, обставина що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення

Оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону, як підприємець чи є найманим працівником.

Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 не підтверджено факту систематичного здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності.

Проаналізувавши письмові покази свідка ОСОБА_6 , суд також вважає їх неналежними доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, оскільки він не бачив факту торгівлі ОСОБА_1 продуктами харчування, а лише повідомив працівникам податкової прізвище, ім`я та ініціали жінки, яки вийшла з магазину.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним та беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, за відсутності достатніх та переконливих доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, тобто є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, та систематично здійснює господарську діяльність, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КпАП України.

Керуючись ст. ст. 164, 247, 283-285 КпАП України, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КпАП України закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова набрала законної сили __________ 2021 року.

Суддя О.О.Корсаненкова