ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Наталюк Н.М. на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21.04.2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21.04.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючої АДРЕСА_1 , визнано винуватою в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 470 ч.6 МК України та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Згідно постанови суду, 17.03.2021 року при здійсненні моніторингу наявних баз даних, управлінням протидії митним правопорушенням та контрабанді Буковинської митниці Держмитслужби встановлено, що у відповідності до інформації, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС Держмитслужби громадянка України ОСОБА_1 08.03.2018 року ввезла на митну територію України в режимі транзит, в зоні діяльності Чернівецької митниці ДФС шляхом вибору смуги руху «зелений коридор» автомобіль марки «RENAULT ESPACE», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 та повинна була вивезти автомобіль з митної території України у визначений законом строк.

Згідно з графою примітки модуля «Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» АСМО «Інспектор» гр. ОСОБА_1 «Умови транзиту ТЗ роз`яснено. Про відповідальність за порушення умов попереджено».

За фактом порушення зобов`язання про транзит в АСМО «Інспектор» було внесене орієнтування №393/24-70-63-09 від 22.03.2018 р. відносно транспортного засобу та громадянина. Також, Чернівецькою митницею ДФС на

ЄУНСС 725/1909/21 провадження №33/822/450/21 головуючий у 1 інстанції Піхало Н.В.

виявлення вказаного транспортного засобу орієнтовано ГУНП в Чернівецькій області від 25.04.2018 р.

Громадянка ОСОБА_1 повідомлена про необхідність прибуття до Буковинської митниці Держмитслужби для надання пояснень, попереджена про можливість запровадження справи про ПМП та залишено контактні телефони УПМП та Буковинської митниці Держмитслужби. На виклики в митницю гр. ОСОБА_1 не прибула, хоча наявні повідомлення про отримання листа виклику, на контактні телефони не зверталася. Із заявою про продовження строку доставки транспортного засобу, зміни митного режиму або його розмитнення, в митні органи ОСОБА_1 , станом на 17.03.2021 року не зверталась.

Станом на 17.03.2021 року транспортний засіб «RENAULT ESPACE», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 до митного органу призначення не доставлено, за межі митної території України не вивезено.

На цю постанову суду адвокат Наталюк Н.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 470 ч.6 МК України. Також адвокат подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

При цьому адвокат вказував, що справа розглянута у відсутності ОСОБА_1 , відомості про повідомлення її відсутні, постанова суду їй не направлялась. Про прийняте судом рішення ОСОБА_1 дізналась лише 16.08.2021 р. з реєстру виконавчих проваджень, а тому вважає, що строк на оскарження постанови суду пропущений з поважних причин.

Також апелянт посилався на те, що на момент ввезення ОСОБА_1 транспортного засобу на територію України 08.03.2018 р. диспозиції ст. 470 МК складалась із трьох частин. Законом України від 08.11.2018 року було внесено зміни до ст. 470 МК, які набули чинності 22.08.2019 р. і дана стаття стала містити у собі шість частин, якими була встановлена більш сувора відповідальність за аналогічне правопорушення. Вважає, що ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 470 МК, оскільки згідно з ст. 58 Конституції України, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Вказував, що строк вивезення транспортного засобу збіг 18.03.2018 року і з 19.03.2018 року почалась бездіяльність ОСОБА_1 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля. Тобто, на момент початку протиправна бездіяльність ОСОБА_1 передбачала відповідальність за ч.3 ст. 470 МК України, а тому вважає, що до останньої необхідно було застосовувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Апелянт також зазначав, що при накладенні адміністративного стягнення не були враховані вимоги ст. 33 КУпАП, що призвело до накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та його майнового стану. Так ОСОБА_1 є особою похилого віку, разом з нею проживає її дочка 1983 року народження, яка є інвалідом ІІІ групи. У зв`язку з лікуванням дочки ОСОБА_1 витрачає значні кошти, які є непосильні для пенсіонера, а тому на його думку, штраф в розмірі 170000 грн. покладає на ОСОБА_1 індивідуальний надмірний тягар, який не може бути застосований в даному випадку. Вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.

Заслухавши представника ОСОБА_1 адвоката Наталюка Н.М. в режимі відеоконференції, який підтримав подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, представника Буковинської митниці Держмитслужби, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду необхідно поновити, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ні ОСОБА_1 , ні її представник адвокат Наталюк Н.М. не були присутніми під час розгляду справи. Також відсутні дані про те, що ОСОБА_1 своєчасно отримала копію судового рішення від 21.04.2021 року. А тому вважаю, що строк на оскарження постанови суду апелянту необхідно поновити.

Відповідно до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.470 ч.6 МК України підтверджується дослідженими в суді доказами, оскільки 08.03.2018 року вона ввезла на митну територію України в режимі транзит транспортний засіб «RENAULT ESPACE», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 та повинна була вивезти цей автомобіль за межі України у визначений законом строк, але станом на 17.03.2021 року не доставила цей автомобіль до митного органу призначення, за межі митної території України не вивезла та перевищила встановлений строк перебування транспортного засобу в митному режимі транзит більше ніж на 30 діб.

Оскільки в поданій апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчиненого діяння, яке інкриміновано ОСОБА_1 , в цій постанові не наводяться докази на підтвердження тих фактичних обставин, які ніким не оспорено.

Відповідно до вимог ст. 95 МК України, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Товари (транспортні засоби), транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України (ст.90 та 93 МК України).

Не доставлення до митного органу призначення транспортного засобу особистого користування у встановлений ч.1 ст.95 МК України строк, що перебуває під митним контролем в режимі транзитного перевезення, та щодо якого існує обов`язок такого доставлення, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку.

Що стосується доводів апелянта про те, що на момент вчинення правопорушення, відповідальність за ч.6 ст.470 Митного кодексу України не була передбачена чинним законодавством України, а тому на підставі ст.58 Конституції України вона не має зворотної сили, то вони є неправильними.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.03.2018 року ОСОБА_1 ввезла транспортний засіб марки «RENAULT ESPACE», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в режимі «транзит», в зоні діяльності Чернівецької митниці ДФС шляхом вибору смуги руху «зелений коридор» та повинна була вивезти його за межі України у визначений законодавством строк. Згідно з графою примітки модуля «Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» АСМО «Інспектор» гр. ОСОБА_1 «Умови транзиту ТЗ роз`яснено. Про відповідальність попереджено».

Фактично, ОСОБА_1 після закінчення строків транзитного перевезення ввезеного нею на митну територію України автомобіля, з 19.03.2018 року лише почала вчиняти протиправну бездіяльність по не доставленню транспортного засобу особистого користування до митного органу призначення і її протиправні дії продовжувались до виявлення працівниками митного органу вчиненого правопорушення.

З матеріалів провадження також вбачається, що працівники митниці 22.12.2020 року та 17.01.2021 року пропонували ОСОБА_1 з`явитися на митницю для дачі пояснень з приводу причин порушення нею строків транзитного переміщення ввезеного автомобіля. І в разі її неприбуття, зазначали, що такі дії останньої будуть розглянуті, як підтвердження порушення нею даних митниці зобов`язань згідно ст.ст. 95, 381 МК України.

Незважаючи на це, ОСОБА_1 до митниці не з`явилася, продовжила користуватися автомобілем, що перебував в режимі «транзит», і дій на вивезення його за межі митної території України, у визначений ст. 95 строк МК України, не здійснила.

Також ОСОБА_1 не було надано митному органу жодних доказів на підтвердження наявності фактів аварії, дій обставин непереборної сили, або протиправних дій третіх осіб щодо порушення строку транзитного ввезення автомобіля.

Оскільки ОСОБА_1 обов`язок щодо вивезення автомобіля за межі митної території України не виконала, в тому числі і після введення в дію ч. 6 ст. 470 МК України, а вчинене нею правопорушення є триваючим, яке виявлене під час дії нового закону 17.03.2021 року, а тому дії останньої були вірно кваліфіковані митним органом за ч. 6 ст. 470 МК України.

Що стосується тверджень апелянта про розмір штрафу, як непомірного тягаря для правопорушника, то вони є голослівними.

Санкцією статті 470 ч.6 МК України передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію транспортних засобів. Інших видів та розмірів стягнень вказана стаття не передбачає.

Оскільки ОСОБА_1 не надала митному органу та суду відомості щодо місця знаходження транспортного засобу та не доставила його до місця знаходження митного органу, вважаю, що суд першої інстанції правильно обрав їй вид стягнення у виді штрафу.

Оскаржувана постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 95, 467, 470 МК України, ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк адвокату Наталюку Н.М. на оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21.04.2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Наталюка Н.М. відмовити, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21.04.2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.470 ч.6 МК України, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя