Справа № 344/7252/21
Провадження № 33/4808/482/21
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Морозова Вадима Юрійовича в режимі відеоконференції, розглянувши апеляційну скаргу захисника Морозова Вадима Юрійовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.07.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі захисник Морозов В.Ю. просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що ним було подане клопотання про відкладення справи та призначення її розгляду в режимі відеоконференції за його участю, яке не було розглянуте судом, й рішення прийняте без його участі та участі ОСОБА_1 . Також звертає увагу на те, що ним було подане клопотання про надання можливості ознайомитись із матеріалами провадження шляхом надіслання їх на його електрону адресу, яке також залишено поза увагою суду. Вважає, що у такий спосіб, судом першої інстанції були порушені права, передбачені ст. 268 КУпАП. По суті події наголошував на тому, що ОСОБА_1 категорично не погоджувався з результатами огляду, проте йому не було запропоновано проходження огляду в медичному закладі, що свідчить про порушення порядку проведення огляду, передбаченому ст. 266 КУпАП. Стверджує, що направлення в медичний заклад було складено у відсутність ОСОБА_1 . Зазначає, що наявними у справі відеозаписами, що не відображають повністю подію, не підтверджено факт безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказує, що судом не було допитано всіх сторін по справі, свідків, й рішення прийняте на письмових поясненнях без належного безпосереднього дослідження всіх доказів по справі та пояснень ОСОБА_1 .. Вважає, що суддя суду першої інстанції спрощено підійшов до судового розгляду, не опирався на нормативно-правові акти, й взяв на себе функцію обвинувача, що викликає сумніви у його неупередженості. Звертає увагу на те, що в матеріалах провадження відсутні відомості про те, чи притягувався ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, з метою виключення повторності вчинення правопорушення, а також довідки про те, чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія, довідки про відсторонення останнього від керування, та телефонних номерів свідків у протоколі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вчинив керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а саме , ОСОБА_1 03.05.2021 року о 22-25 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Миколайчука, 19, керував транспортним засобом марки "Toyota Avensis", н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а) ПДР України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 3949 від 03.05.2021 року з результатом 2,13 ‰ проміле.

ОСОБА_1 на виклик апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, подав клопотання щодо перенесення судового розгляду з одночасним проханням про виклик свідків.

В судове засідання в режимі відеоконференції з`явився захисник Морозов В.Ю., якому розсунені права, передбачені ст. 271 КУпАП, та який підтримав клопотання ОСОБА_1 про виклик свідка. Захисник повідомив, що його підзахисному відомо про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, проте він перебуває за межами України й не зміг прибути до суду.

Неявка особи в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

Враховуючи наведене вище, керуючись нормами діючого законодавства, згідно якого, кожний учасник судового процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях, доходжу висновку про можливе здійснення судового розгляду у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому відомо про час та місце судового розгляду, що повністю узгоджується як з приписам ст. 268 КУпАП, так й зі змістом ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенція).

В задоволенні клопотання про виклик свідків вважаю за необхідне відмовити, оскільки наявних в матеріалах провадження доказів достатньо для прийняття рішення по суті.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник Морозов В.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги, просив провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторони захисту, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову місцевого суду - скасувати та прийняти нову, виходячи з наступних підстав.

Доводи апелянта в частині порушення приписів ст. 268 КУпАП в тій частині, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі та участі ОСОБА_1 , незважаючи завчасно на подане клопотання про відкладення справи та прохання призначити розгляд в режимі відеоконференції за участю захисника, є слушними.

Так, матеріали справи містять клопотання ОСОБА_1 про відкладення справи з проханням її розгляду в режимі відеоконференції за участю його захисника Морозова В.Ю., який мешкає в м. Кривий Ріг, що було подане 13.07.2021 року, тобто до початку судового засідання, що свідчить про те, що судді було достеменно відомо про наявність такої заяви (а.п. 29-30).

Між тим, в оскарженій постанові, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував свої висновки в частині неможливості проведення судового розгляду в режимі відеоконференції за участі захисника Морозова В.Ю., й незважаючи на клопотання про перенесення судового розгляду, розглянув справу у його відсутність, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 на виклик суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Жодних дій, спрямованих на повідомлення захисника, суд не вчиняв.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що ігнорування судом обов`язку повідомлення захисника, за наявності клопотання ОСОБА_1 про перенесення судового розгляду з метою призначення судового засідання в режимі відеоконференції за участі захисника (а.п. 29-30), є порушенням права на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП, та безумовною підставою для скасування судового рішення.

По суті пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №122144 від 03.05.2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині порушення ним п. 2.9 «а» ПДР України, а саме щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а.п. 1), доходжу наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Основним принципом, який регулює застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є справедливість, і у зв`язку з цим враховується ряд факторів, зокрема оцінки індивідуальних обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ «Ібрагім та інші проти Сполученого Королівства»).

Діючим законодавством встановлено, що для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП працівники поліції повинні дотримуватись певної процедури проведення огляду, що передбачена як ст. 266 КУпАП, так і Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція).

Лише чітке дотримання визначеної законодавчими актами процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

Так, п. 6 вказаної вище Інструкції наголошено на тому, що огляд на стан сп`яніння проводиться двома способами:

1)поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

2)лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 7 Інструкції, зокрема: «У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров`я).

Отже, з системного аналізу нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення працівниками поліції огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння вбачається, що обов`язковою умовою для визнання законності дій працівників поліції під час проведення ними огляду та оформленні результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, є отримання від особи, відносно якої проводиться огляд, не лише згоди на проходження огляду на місці зупинки, а й його погодження з результатом такого огляду.

Між тим, ані в матеріалах провадження, ані під час перегляду відеозапису, не вбачається того, щоб ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, апеляційним судом досліджено матеріали відеозапису з нагрудних камер поліцейських, що містяться на диску, долученого до справи (а.п. 9), з якого вбачається як ОСОБА_1 , що є водієм транспортного засобу марки "Toyota Avensis", н.з. НОМЕР_1 , на пропозицію працівників поліції погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Також вбачається, як працівник поліції демонструє та оголошує результат огляду - 2,13 % проміле й повідомляє про те, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння (запис під №1 час запису 00:02:00).

Зі змісту відеозапису вбачається, що працівник поліції належним чином не з`ясував думку ОСОБА_1 щодо оголошеного результату огляду, зокрема в частині того, чи погоджується останній з таким показником технічного приладу, чи ні, а фактично виключно констатував факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Той факт, що зміст відеозапис містить пояснення ОСОБА_1 про те, що він вживав напередодні спритні напої й згідний заплатити штраф, не є належним доказом того, що він погодився з результатом огляду, оскільки у подальшому останній відмовляється від підписання будь-яких документів, зокрема й роздруківки приладу «Драгер», фактично починаючи відстоювати свою незгоду з результатами проведеного огляду шляхом наголошення працівникам поліції на незаконності його зупинки за умови знаходження в справному стані освітлення номерних знаків, зокрема й тих, на яких наголошувала поліція, як на підставу зупинки (відеофайл під №2).

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Сам по собі факт наявності в матеріалах провадження роздруківки приладу «Драгер», що не містить ані відомостей щодо особи відносно якої проводився огляд, ані підписів осіб, так само як й факт наявності направлення в медичний заклад для проведення огляду та акту огляду, за умови відсутності у відповідній графі підпису ОСОБА_1 про його згоду з результатами огляду, не можливо визнати як проведення працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння з дотримання приписів закону.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також з пояснень свідків (а.п. 6-7), вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння. Разом з тим, жодних свідчить про те, що він погодився з результатом огляду, пояснення не містять.

Визнання особою вживання алкогольних напоїв, не є безумовною підставою для її притягнення до відповідальності за наявності грубих порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та вимог п. 6, п. 7 Інструкції, під час складання Протоколу, який є актом обвинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення, й державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються сукупність відомостей, які вбачаються з відеозаписів, що вказують на те, що саме ОСОБА_1 виконував функції водія під час руху транспортного засобу, тобто керував транспортним засобом, а тому може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 , відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП є підставою для визнання такого огляду недійсним, й поза всяким розумним сумнівом є підставою для закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи, що вказані вище порушення самі по собі є безумовними причинами для скасування прийнятого судом рішення, вважаю недоцільним перевіряти інші доводи апеляційної скарги, зокрема в частині відсутності в матеріалах провадження відомостей притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, довідки про те, чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія, довідки про відсторонення останнього від керування, телефонних номерів свідків тощо.

Таким чином, вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Морозова Вадима Юрійовича, в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.07.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову, якою провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло