Провадження №: 3/755/6633/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

11 червня 2021 року о 04год 05 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», н/ НОМЕР_1 , по вул. Алматинській, 89 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказав, що не відмовлявся від проходження огляду, але поліцейські не надали йому адвоката, який би пояснив йому законність їхньої вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.

Суддя, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 11 червня 2021 року серії ААБ № 223309, зі змісту якого вбачається порушення водієм пункту 2.5 Правил дорожнього руху, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 червня 2021 року, письмовими поясненнями свідків від 11 червня 2021 року, розпискою ОСОБА_2 про взяття на себе керування транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», н/з НОМЕР_2 для постановки на стоянку від 11 червня 2021 року, відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції № АА00756, записаними на DVD диск.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «O'Halloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Слід зазначити, що вимогами ст. 266 КУпАП не передбачено при проведенні огляду на стан сп`яніння обов`язкової участі адвоката. При цьому, з відеозапису нагрудної камери працівника поліції № АА0756 вбачається, що до складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції протягом години пояснювали ОСОБА_1 причину його зупинки, а саме порушення Правил дорожнього руху при проїзді перехрестя, вказали ознаки алкогольного сп`яніння, які у нього виявлені (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці) та надали можливість зателефонувати захиснику, який протягом більше, ніж години, з моменту зупинки транспортного засобу до оформлення матеріалів справи, не прибув. Таке тривале затягування часу мало ознаки зловживання, а тому працівники поліції розцінили це як спосіб уникнення від проходження огляду, з чим погоджується і суддя.

Крім того, поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу або у лікаря у медичному закладі, зокрема у присутності свідків, проте він не погоджувався з тих підстав, що сам не може встановити законність таких дій.

Між тим відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки вимога про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння для водія передбачена вимогами Правил дорожнього руху України, які повинен знати водій та їх дотримуватись при керуванні транспортним засобом, вказівка ОСОБА_1 на те, що без допомоги адвоката він не міг визначити законність вимоги є сумнівною.

У зв`язку із цим суддя вважає, що усі заперечення є намаганням уникнути притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Крім того, слід зазначити, що самостійно до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 не звертався.

Жодних інших доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, судді не надано.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 40-1, 130, 251, 283-285 КУпАП, суддя

постановила:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 к. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 к. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: В.Б. Левко