Провадження номер 3/741/253/21
Єдиний унікальний номер 741/382/21
ПОСТАНОВА

іменем України

03 серпня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Олійник Ю.М.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Левченка Г.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол серії АПР18 472442), щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працює, за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії АПР18 472442 20 березня 2021 року о 02 год. 00 хв. в м. Носівка по вул. Мринський Шлях гр. ОСОБА_1 керував автомобілем BMW-523і д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан спяніння в установленому порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення не погодився, надавши пояснення, що вказаним автомобілем він не керував. Зазначив, що близько 01 год. 00 хв. він залишив автомобіль на узбіччі вулиці Мринський Шлях, а коли повернувся близько 01 год. 53 хв. щоб забрати речі, підійшов поліцейський, який почав вимагати показати документи та висловив підозру, що він перебуває у стані алкогольного спяніння, запропонувавши пройти відповідний тест. Оскільки він побачив, що поліцейські вчиняють неправомірні дії, ОСОБА_1 відмовився проходити такий тест. Наголосив, що автомобілем він не керував, а лише сидів за його кермом, при цьому габаритні вогні автомобіля було ввімкнено.

Захисник Левченко Г.В. у судовому засіданні на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Окремо зазначив, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, натомість такий огляд ОСОБА_1 як водія, поліцейськими у присутності двох свідків проведеним не був, а був проведеним у місцевому відділенні поліції. Зазначив, що в протоколі про адміністративне час вчинення адміністративного правопорушення вказано 02 год. 00 хв., однак на відеозаписі зазначений час 01 год. 53 хв., що не відповідає дійсності. Звертає увагу суду на те, що відеофіксаціяція події на порушення Інструкції МВС України здійснювалась не безперервно, а отже не є належним доказом у справі, також особа, яка притягується до адміністративної відповідальності був позбавленим права на захист.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є, зокрема, керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВС України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З наданого суду відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського судом, встановлено, що 20 березня 2021 року у ході фіксації поліцейськими адміністративного правопорушення, о 01 год 53 хв. мав місце факт зупинки автомобіля саме під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у салоні автомобіля на сидінні водія. У відповідь на запитання поліцейського «Куди рухаєтесь так пізно?», «Ви десь по Носівці їхали чи в інше місто?» (01:53:58) ОСОБА_1 повідомив, «та ні, по Носівці» (01:54:18). Із цього запису вбачається те, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, на місці не повідомляв працівників поліції, про те, що лише прийшов забрати окремі речі, що, в свою чергу, надавало поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння.

З огляду на це, доводи ОСОБА_1 про те, що близько 01 год. 00 хв. він залишив автомобіль на узбіччі вулиці Мринський Шлях в м. Носівка, а коли повернувся близько 01 год. 53 хв. щоб забрати речі, тобто не керував автомобілем, є непереконливими та суд оцінює критично, як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Щодо тверджень захисника про не відповідність вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення часу вчинення правопорушення 02 год. 00 хв., тоді як на відеозаписі зазначений час 01 год. 53 хв., то вказана обставина має ознаки формальної помилки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтверджено добровільність його позиції як водія щодо згоди пройти огляд на стан алкогольного сп`ягніння у ВПД № 1 (м. Носівка) Ніжинського РВП.

Разом з цим твердження захисника про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений поліцейськими з порушеннями вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, відповідно до пункту 6 розділу ІІ вказаної вище Інструкції огляд водія проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.

Разом з цим, редакцію частини 2 ст. 266 КУпАП, яка зобов`язувала проведення огляду на місці зупинки у присутності двох свідків було змінено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2021 року №1231-IX, який набрав чинності з 17 березня 2021 року шляхом викладення частини другої в такій редакції:

"Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення".

Про застосування нагрудних відеокамер прямо вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, самі відеозаписи містяться у матеріалах справи та перегляд їх змісту вказує на те, що огляд ОСОБА_1 було проведено у відповідності до вимог Інструкції, за виключенням положень, які суперечать Закону.

Інструкція № 1452/735, як нормативно-правовий акт не має переваг над Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм.

Суд не знаходить колізії у внесенні змін до ч. 2 ст. 266 КУпАП і не приведення у відповідність із Законом пункту 6 розділу ІІ Інструкції №1452/735, оскільки Закон має вищу юридичну силу і саме він підлягає безпосередньому застосуванню у виниклих правовідносинах, а Інструкція - застосуванню у частині, яка не суперечить Закону.

Таким чином, нова редакція ч. 2 ст. 266 КУпАП, не вимагає обов`язкового проведення огляду водія на стан спяніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу.

У частині доводів захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про відсутність безперервного відеозапису обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, його захисник не довів, що події чи обставини, які відбувались поза відеозаписом спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення чи є порушенням вимог процесуального закону. Крім того, відмова ОСОБА_1 від проходження обстеження зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не викликали сумніву у їх достовірності, тому відеозаписи слід визнати належними та допустимими доказами.

Крім того, із наявних в матеріалах справи письмових пояснень присутніх свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які також знаходились під час відеозйомки, вбачається факт пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на приладі «Драгер» чи в Носівській ЦРЛ, на що останній відмовився (а.с. 4, 5).

Аналіз наявних у справі доказів у їх сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснювалась встановлена процедура проведення огляду на стан сп`яніння, надавались для огляду сертифікати відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Драгер», а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак, протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт відмови ОСОБА_1 під час відеофіксації виконати вимоги п 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо тверджень захисника про те, що працівниками поліції було порушено право ОСОБА_1 на захист та не надано можливості зателефонувати адвокату то, враховуючи встановлені судом обставини, їх не можна визнати такими, які б виключали в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушеня передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, своїми діями ОСОБА_1 учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 252 КУпАП щодо надання оцінки доказам орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а тому суд при постановленні рішення оцінює докази в їх сукупності.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що 24 червня 2004 року ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_3 , а тому є водієм в розумінні ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 1.10 ПДР України, на нього може бути накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Посвідчення водія згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 було вилучене працівниками поліції при складанні протоколу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, обставину, що пом`якшує відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд робить висновок, що достатнім та необхідним для виховання правопорушника й запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами, буде призначення стягнення в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 12, 13, 33-35, 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 рахувати з дня винесення постанови.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.О. Крупина