33/804/516/21
265/5556/21
Суддя 1-ої інстанції: Гноєвой С.С.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 3 ст. 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 липня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, водія військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 655 грн., -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 07 липня 2021 року близько 13-00 год. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, в районі проведення операції Об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, перебував у стані наркотичного сп`яніння на території військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться у АДРЕСА_2 . Факт перебування у стані наркотичного сп`яніння солдата ОСОБА_1 підтверджується довідкою КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Маріуполя» № 492 від 22 квітня 2021 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 655 грн.

На зазначену постанову ОСОБА_1 23 вересня 2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту його винесення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , останній 22.07.2021 року написав заяву про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього за його відсутності (а.с. 7). При цьому ОСОБА_1 достовірно знав, що справу про адміністративне правопорушення щодо нього буде розглянуто без його участі. Разом з тим, подаючи апеляційну скаргу 23.09.2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження більш ніж на один місяць, ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки вважає необхідним рахувати десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду з моменту її фактичного отримання, однак доказів на підтвердження дати отримання копії судового рішення ОСОБА_1 не надає, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не може вважати, що пропуск строку на апеляційне оскарження обумовлений поважними причинами. За таких підстав, у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП вважаю за необхідне повернути ОСОБА_1 його апеляційну скаргу.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, поданій з порушенням строків на апеляційне оскарження, не просить поновити строк на апеляційне оскарження та не наводить поважних причин пропуску строку на оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути останньому.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП повернути ОСОБА_1

Суддя В.В. Куракова