Провадження № 3/127/5074/21
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

про закриття справи

13 жовтня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції у Вінницькій області за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 017616 від 10 червня 2021 року, що цього ж числа о 14 год. 20 хв. в м. Вінниці по вул. Київській, 134, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, не стійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Огородник В.В. заперечував, щодо обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначивши про те, що ОСОБА_1 свою вину не визнає. Останній не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише наполягав на його проведенні в закладах охорони здоров`я. Проте, така вимога ОСОБА_1 була проігнорована інспектором поліції.

У зв`язку із цим, за клопотанням представника ОСОБА_1 , в судове засідання викликались свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що 10 червня 2021 року в м. Вінниці по вул. Київській, проїжджаючи разом зі своєю дружиною - ОСОБА_3 , яка також була залучена свідком, був зупинений інспектором патрульної поліції, який зі слів йому та його дружині повідомив, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовляється від огляду, у зв`язку із чим від свідків було відібрано працівником поліції відповідні пояснення.

На запитання представника ОСОБА_1 до свідка про те, чи в його присутності ОСОБА_1 відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, свідок повідом, що не був очевидцем таких обставин, адже як ним зазначалось вище, про вказане повідомлялось зі слів поліцейського. Також свідок додав, що поліцейським на місці не зверталось увагу на особу ОСОБА_1 .

Вислухавши осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має гуртуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Частиною 5 ст. 266 КУпАП унормовано, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пунктів 3, 4, 6 Порядку «Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

Отже, враховуючи наведені вище норми, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в будь-якому разі повинен бути зафіксованим технічними засобами відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків та із зазначенням в чому полягали дії водія щодо ухилення.

Представник ОСОБА_1 в ході розгляду справи зазначав про те, що останній не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, а лише наполягав на його проведенні в закладі охорони здоров`я, однак, вказана вимога була проігнорована, у зв`язку із чим його дії було розцінено, як відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, за відсутності відеозапису та враховуючи пояснення свідка, який пояснив, що не був очевидцем відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, суд позбавлений можливості перевірити та оцінити вказані вище доводи ОСОБА_1 з обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Інших доказів, на підтвердження вини, а ніж які були зазначені вище, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винним.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130, 221, 251, 252, 268, 276, 279, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк