Справа № 132/2739/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2021 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Калинівка заяву судді Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В. про самовідвід від участі у розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2021 року з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , працюючої присяжною Калинівського районного суду Вінницької області.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2021 року, головуючою по справі №132/2739/21, провадження 3/132/1574/21, було обрано суддю Ставнійчук С.В.

14 вересня 2021 року суддя Ставнійчук С.В. подала заяву про самовідвід від участі у розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Заява мотивована тим, що з протоколу про адміністративне правопорушення № 353 від 16.08.2021 р. вбачається, що громадянка ОСОБА_1 перебуваючи на посаді присяжної Калинівського районного суду Вінницької області, будучи згідно п.п. «г» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин, лише 01.04.2021 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 на даний час працює на посаді присяжної Калинівського районного суду Вінницької області, де ОСОБА_2 працює суддею.

Дослідивши заяву та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Нормами чинного КУпАП не врегульовані питання відводу (самовідводу) судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому, з метою забезпечення виконання положень ст. 1 КУпАП, суд застосовує принцип аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального та керується ст. ст. 75-81 КПК України.

У п. 4 рішення Ради суддів від 08.06.2017 року № 34 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні /процесуальні норми за аналогією.

Згідно з ч.1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи вказане, а також вимоги ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, суд вважає, що розгляд заяви про самовідвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ст. 3 Кодексу суддівської етики, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

У разі, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст.75-79 Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У зв`язку із вищевикладеним та з метою виключення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, вважаю, що заяву судді Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В. про самовідвід від розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-6 КУпАП, слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись п. 4 рішення Ради суддів від 8 червня 2017 року № 34 ст.ст. 7, 245, 246 КУпАП, ст. 75, 80 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук Світлани Володимирівни про самовідвід від участі у розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-6 КУпАП, - задовольнити.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-6 КУпАП, передати до канцелярії суду для автоматизованого розподілу встановленому ч.3 ст. 35 КПК України

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ І.В. Павленко