ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2021 Справа №607/5557/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що поступили з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 112153 від 21 березня 2021 року вказано: « 21.03.2021 року о 00 год. 20 хв. в м. Тернопіль, вул. Бережанська 48 водій, керував ТЗ ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 № ARL - 0285 (Повірка дійсна до27.03.2021 року) на табло якого висвітлило результат 2,42% (проміле), чим порушив вимоги п 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП ».

Також суду надані письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 а яких зазначено наступне: « В провадженні суду перебувають матеріали справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.130, КУпАП відносно мене, ОСОБА_1 .

Європейський Суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) npoти Австрії» від 23.10.1995 року суд зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Таким чином, беручи до уваги те, що ч.1 ст.130 КУпАП України передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, за яке передбачена санкція у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, прошу суд розглянути цю справу про адміністративне правопорушення з суворим дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245,280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3, ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні положення щодо порядку проведення огляду водіїв транспортних засобів про визначення стану сп`яніння закріплені у п. п. З, 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 p. N 1103 та п. п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Вину у вчинені даного правопорушення не визнаю, вважаю, що в моїх діях немає складу інкримінованого мені правопорушення з наступних підстав.

Так, 21 березня 2021 року, близько 00 год. 20 хв. в м. Тернополі по вул. Бережанській я керував т.з. та був зупинений працівниками поліції. При спілкуванні з працівником поліції, останній запропонував мені пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на що я погодився.

Продувши технічний пристрій Драгер та отримавши роздруківку з нього я поставив його результати під сумнів, оскільки вважав що в стані алкогольного сп`яніння не перебуваю, а також перед цим хтось із працівників поліції повідомив, що після випитого напою кока - кола Драгер також може показати позитивний результат, а тому я виявив бажання пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, про що усно повідомив працівників поліції.

Однак, з невідомих мені причин працівники поліції не бажали доставити мене в медичний заклад для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Не виконуючи вимог закону, зокрема ст. 266 КУпАП та згадану вище Інструкцію працівники поліції склали відносно мене протокол про адмінправопорушення та надали мені його для підпису, а також надали чек драгеру, Акт огляду та наполягали на тому, щоб я поставив свій підпис у вказаних документах, оскільки з їх слів так необхідно вчинити бо цього вимагає процедура оформлення даних матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Я не маю юридичної освіти, в даній ситуації 21.03.2021р. опинився вперше. А тому виконуючи вимогу працівників поліції поставив підписи у наданих документах.

Дані обставини безумовно можуть бути підтверджені фрагментами відеозапису з нагрудник камер працівників поліції, які здійснювали такий запис.

Повідомляю суд, що я не погоджувався з результатом огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу та бажав проїхати в заклад охорони здоров`я для проведення такого огляду, однак такий огляд в закладі охорони здоров`я не був проведений з ініціативи працівників поліції.

Очевидцями даних подій та моєї незгоди з результатами проведеного огляду на місці зупинки також було двоє свідків вписаних в протоколі про адміністративне правопорушення.

Звертаю увагу суду, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 112153 не зазначено, що я був згідний з результатами огляду на місці зупинки та не зазначено, що я не бажав проїхати в найближчий заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду.

З підстав наведених вище обґрунтовано вважаю, що мій огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог КУпАП та Інструкції, оскільки я не був згідний з результатом огляду на місці зупинки, а в заклад охорони здоров`я з невідомих мені причин доставлений працівниками поліції не був.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, хотілось би зазначити, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 p., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення були розбіжності, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували протокол про адміністративне правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини.

У справі «Карелін проти Росії» ( заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні дані які були відсутні, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

А тому враховуючи практику ЄСПЛ, вважаю, що суд не вправі самостійно усувати на шкоду людини недоліки наявні у справі про адміністративне правопорушення.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази нібито моєї винуватості у вчиненні інкримінованого мені правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд повинен керуватись основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може грунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про те, що працівниками поліції було проведено огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння із суворим дотриманням вимог закону, вважаю, що в моїх діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно мене підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Прошу дану справу розглядати без моєї участі, за участю мого адвоката Черніцького I.P., всі заявлені клопотання та заперечення мого адвоката підтримую, прошу задовольнити».

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду адміністративного провадження, а саме під розписку, до суду не прибув, причини не повідомив, однак із письмових пояснень слідує, що він проосить суд справу розглядати без його участі у присутності представника, - адвоката Черніцького І.Р. Тому суд приходить до висновку про необхідність розгляду адміністративної справи без участі особи, яка притягається до адміністравтивної відповідальності.

В суді представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Черніцький І.Р., пояснив, що повністю підтримує мотиви наведенні у письмових поясненнях ОСОБА_1 . Крім цього зазначив, що працівниками поліції при складанні адміністративних матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП, було грубо порушено ст.266 КУпАП, Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, оскільки ОСОБА_1 після не згоди із результатами які показав прилад «Драгер» не дали можливості пройти огляд в закладі охорони здоровя. Тому просить закрити справу за відсуністю складу та події адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

В свою чергу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд приймаючи до уваги письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та пояснення представника надані в судовому засіданні, оглянувши матеріали адміністративного провадження, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП уразі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, огляд може проводитися не у будь-якому медичному закладі, а у закладі, який включено в Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення такого огляду. Цей перелік затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду в інших закладах заборонено законом.

Однак, поліцейський у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 112153 від 21 березня 2021 року не зазначив, про те, що ОСОБА_1 погодився із результатами технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 № ARL - 0285 (Повірка дійсна до27.03.2021 року) на табло якого висвітлило результат 2,42% (проміле) та не бажав проїхати в медичний заклад для проводження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до уставленої практики ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Крім цього в суду виникли обґрунтовані сумніви, що ОСОБА_1 роз`яснювали, про можливість проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки долучений до матеріалів диск формату DVD-R із відеозаписами із нагрудних камер не можливо відтворити. В свою чергу адвокат Черніцький І.Р. звернувся до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції із адвокатським запитом з метою отримання відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції за період з 00 год. 20 хв. до 01 год. 00 хв. 21.03.2021 року щодо події огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння. У відповідь на запит надійшов лист № 84аз/41/33/01 -2020 від 30 липня 2021 року, з якого слідує, що відеозаписи в Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції відсутні.

В свою чергу зважаючи на пояснення ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не бажали доставити його в медичний заклад для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Не виконуючи вимог ст. 266 КУпАП склали відносно нього протокол про адмін. правопорушення та надали його для підпису, а також надали чек драгеру, Акт огляду та наполягали на тому, щоб він розписався у вказаних документах, оскільки з їх слів так необхідно вчинити бо цього вимагає процедура оформлення даних матеріалів справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 виконуючи вимогу працівників поліції поставив підписи у наданих документах. Отже суд не може розцінювати як належний та достатній доказ чек приладу «Alcotest 7510 № ARL 0285 та акт огляду від 21.03.2021 року, оскільки такі самостійно не доводять поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 був згідний із результатом огляду на місці зупинки.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Імперативними приписами частини п`ятої статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи вищенаведені обставини та те, що працівником поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та не доведено порушення ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху поза розумним сумнівом, що і стало визначальною підставою для прийняття рішення про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення та закриття справи.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому вважаю за необхідне провадження по справі закрити за відсутності події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 8, 62, 129 Конституції України, 7, 9, 23, 130, 247, 251, 266, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяТ. Я. Багрій