Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4838/21 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Примака В.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Відповідно до постанови, 11.04.2021 року о 11:02 год., у м. Житомир по вул. Героїв Базару, 29, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos TF69YO», у стані алкогольного сп`яніння.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та винесення нової постанови про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення або обмежтись усним зауваженням.

Вказує, що копію судового рішення він отримав лише 28.05.21 року.

Вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що в той день зранку він випив літрову пляшку кефіру, про що він говорив працівникам поліції, з результатом алкотестера не погоджувався та просив провести огляд в медичному закладі.

Стверджує, що він в той день їхав до своєї матері, яка знаходилась в тяжкому стані в лікарні.

На його думку, суд повинен був застосувати ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності, у зв`язку із малозначністю скоєного адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням або застосувати ст. 18 КУпАП крайня необхідність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки ОСОБА_1 копію постанови суду отримав лише 28 травня 2021 року, що підтверджується матеріалами справи.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В п. 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, результатами тестування на алкоголь, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту - проба позитивна 0,31 проміле, при допустимому показнику - 0,2 проміле та встановлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, з яких слідує, що він від керування транспортним засобом відсторонений та зобов`язується не керувати до повного витверезіння, а також відеозаписом з бодікамери працівників поліції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 мав очевидні ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення обличчя, він погодився пройти огляд, який визначив результат - 0,31 проміле, з яким ОСОБА_1 , також погодився не заперечуючи своє перебування в стані алкогольного сп`яніння та посвідчив своїм підписом, а також він погодився з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та посвідчив своїм підписом.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування постанови та закриття провадження у справі у зв`язку із малозначністю адміністративного правопорушення, то апеляційний суд вважає їх безпідставними.

Кодекс України про адміністративні правопорушення законодавчий акт, у якому систематизовано норми, що регулюють правовідносини, пов`язані із адміністративною відповідальністю. Як складова частина національного законодавства України, КпАП ґрунтується на нормах Конституції України, що обумовлено закріпленим у ст.8 Основного Закону принципом верховенства права.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ст. 22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

16 лютого 2021 року Верховною Радою України було прийнято Закон України 1231-IX щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. 17 березня 2021 року Закон набрав чинності.

Цим Законом було значно посилено відповідальність водіїв за порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння;

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП розмірі, можливості призначення менш суворого стягнення закон не передбачає, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

Виходячи із суті вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суворості передбаченого за дане правопорушення стягнення, завдань кодексу України про адміністративні правопорушення та мети адміністративного стягнення визначеної у ст.ст. 1, 23 вказаного Кодексу, твердження апелянта про можливість застосування ст. 22 КУпАП та закриття провадження в справі через малозначність вчиненого, є безпідставними.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21 травня 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук