ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/266/21 Справа № 705/4165/20 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Гудзенко В. Л. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Пархети М.А. на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 399313 від 09.10.2020, ОСОБА_1 09.10.2020 о 21 год. 00 хв. в с.Доброводи Уманського району по вул.Незалежності, керував скутером «Хонда Діо», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на приладі «Драгер» та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420,40 грн.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник ОСОБА_1 - Пархета М.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Одночасно захисником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження даної постанови місцевого суду.

В апеляційній скарзі посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 не було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його не викликали ні до поліції, ні до суду.

Вказує, що з офіційного веб-сайту Верховної Ради України вбачається, що положеннями ст.130 КУпАП не передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмову від проходження огляду осіб, які керують транспортними засобами. Зміни до даної норми були внесені лише 16.02.2021, тоді як станом на 09.10.2020 (дата складання протоколу) зазначені посилання в даній нормі відсутні.

Вважає, що працівниками поліції порушено процедуру встановлення стану сп`яніння, оскільки прилад «Drager Аlcotest 6810» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування у МОЗ та Держспоживстандартом, та є несертифікованим приладом, а тому докази перебування водія у стані алкогольного сп`яніння не є допустимими.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення водія від керування транспортним засобом та не було вилучено посвідчення водія.

В судові засідання, призначені судом апеляційної інстанції на 18.06.2021 на 11:30 год., 20.08.2021 на 10:00 апелянт Пархета М.А. та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилися, при цьому апеляційним судом вживалися заходи щодо повідомлення про дату, час і місце судового засідання у встановленому законом порядку, про що свідчать матеріали справи, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вважаю, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП перешкод для розгляду справи немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності апелянта Пархети М.А. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2020, ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, з матеріалами справи його захисник ознайомився у районному суді 19.05.2021, тоді як апеляційна скарга ним подана до суду 28.05.2021, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі . Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, встановлюються статтями 2791-2794 цього Кодексу.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № ДПР18 № 399313 від 09.10.2020, складеного поліцейським ІСРПП №2 Уманського РВП Сливницьким Ю.М. про те, що ОСОБА_1 09.10.2020 о 21 год. 00 хв. в с.Доброводи Уманського району по вул.Незалежності, керував скутером «Хонда Діо», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на приладі «Драгер» та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 09.10.2020, згідно якого, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із ротової порожнини. За допомогою Drager Alcotest 6810 ОСОБА_1 відмовився проходити огляд в присутності двох свідків;

- пояснень від 09.10.2020, отриманих від свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно яких, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в КЗ «УРЛ» та на приладі «Драгер».

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі сторона захисту зазначає, що ОСОБА_1 не було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його не викликали ні до поліції, ні до суду. При цьому, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 був запрошений (зупинений) працівниками поліції в якості понятого для участі в проведенні слідчої дії, в якій він відмовився приймати участь, так як поспішав до хворої матері. Після чого працівники поліції взяли в нього посвідчення водія, сіли до себе в автомобіль та яке віддали через деякий час (2-3 хв.).

Вважаю зазначені доводи неспроможними, оскільки вони є нелогічними та які сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Неприйнятними є доводи апелянта про те, що працівниками поліції порушено процедуру встановлення стану сп`яніння, оскільки прилад «Drager Аlcotest 6810» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування у МОЗ та Держспоживстандартом, та є несертифікованим приладом, а тому докази перебування водія у стані алкогольного сп`яніння не є допустимими, оскільки ОСОБА_1 не проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як він від нього відмовся.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - Пархета М.А. також зазначає, що з офіційного веб-сайту Верховної Ради України вбачається, що положеннями ст.130 КУпАП не передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмову від проходження огляду осіб, які керують транспортними засобами. Зміни до даної норми були внесені лише 16.02.2021, тоді як станом на 09.10.2020 (дата складання протоколу) зазначені посилання в даній нормі відсутні.

В свою чергу вважаю за необхідне зазначити, що до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння, виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст.130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст.286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак відбулася декриміналізація цих дій.

Однак, відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст.58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до ст.130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

За таких обставин доводи апелянта є неспроможними та не підлягають до задоволення.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення водія від керування транспортним засобом та не було вилучено посвідчення водія не спростовують висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 чт.130 КУпАП, і які не можуть бути самостійною підставою для скасування законного рішення місцевого суду.

Враховуючи вищевикладене, не підлягають до задоволення доводи апелянта про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки вони не знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

Разом з тим, як вбачається із прохальної частини апеляційної скарги, захисником ставиться питання про закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, яке не підлягає до задоволення виходячи із вимог ст.38 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення даного адміністративного правопорушення). Згідно даної норми закону, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті. В свою чергу, із матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 09.10.2020, тоді як постанова у даній справі судом прийнята 28.12.2020, тобто в межах строку ст.38 КУпАП.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить захисник ОСОБА_1 - Пархета М.А., - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Пархети М.А. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба