Провадження № 33/4808/621/21
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шкурлатовської Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,-

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

З постанови судді вбачається, що 29 липня 2021 року о 02 год. 33 хв. по вул. Тролейбусна, 1, в м. Івано-Франківськ, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ленд Ровер» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_1 , покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Просить оскаржувану постанову судді щодо скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно у вказаному протоколі даті та час його з футболу підвозив на автомобілі знайомий, за кермом автомобіля він не був та не керував тим транспортним засобом, лише виходив з автомобіля з місця пасажира через місце водія. Пересів на місце водія вже після зупинки вказаного автомобіля. Насправді вказаним автомобілем керував його знайомий. На місці працівники поліції достеменно не встановили хто саме керував вказаним транспортним засобом, що підтверджується відеозаписом нагрудних камер поліцейських. Стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шкурлатовська Г.І. під час розгляду справи повністю підтримала доводи поданої АС, просила закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, покликаючись на, викладені в АС обставини. Зокрема вважає, що протокол не відповідає фактичним обставинам справи та складений з порушенням нормативних актів, якими керуються поліцейські при їх складання. Поліцейські в порушення вимог КУпАП змушували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, коли він не керував транспортним засобом, що підтверджує також і відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу.

В засіданні апеляційного суду свідок інспектор поліції ОСОБА_2 пояснив, що дійсно у вказаному в протоколі даті та час поступило повідомлення про те, що автомобіль марки «Ленд Ровер» створює аварійну ситуацію на дорозі. Вказаний автомобіль був виявлений ними на вул.. Тролейбусна, в м. Івано-Франківську, та в подальшому був зупинений. Одразу ж після зупинки, вони підійшли до транспортного засобу та побачили, що за кермом перебувала особа, як пізніше ним було встановлено, це був саме ОСОБА_1 . В той час із вказаного транспортного засобу ніхто не виходив. Під час спілкування, у вказаного водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому в присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» або поїхати в медзаклад для проходження такого огляду, однак водій відмовився. На підставі цього щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адмінправопорушення за ст.. 130 КУпАП. Також зазначає, що оскільки ОСОБА_1 відмовлявся пред`явити посвідчення водія, останнього було доставлено у відділ поліції для встановлення його особи про що було складено протокол затримання. Від послуг захисника на їхню пропозицію водій відмовився. Вказує, що дійсно містяться розбіжності в часі у складених ними документах, однак це є виключно допущені арифметичні описки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шкурлатовської Г.І., які просять скасувати постанову судді, а провадження закрити; допитавши свідка; переглянувши відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції, перевіривши матеріали справи, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Покликання ОСОБА_1 в АС про його невинуватість у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення, є необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно приписів ст.ст. 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

При складенні протоколу водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (а.с.1).

Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явним ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження такого огляду, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 у АС своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 122833 від 29.07.2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився (а.с. 1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.07.2021 року (а.с. 3); письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з яких вбачається, що ОСОБА_1 , будучи з явними ознаками алкогольного сп`яніння від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився (а.с.4); переглянутим під час апеляційного розгляду відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, що міститься на DVD-R диску, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 в момент, коли працівники поліції підійшли до автомобіля, знаходився на місці водія у транспортному засобі, на вимогу поліцейського відмовлявся називати свої анкетні дані, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також був затриманий.

Показання свідка інспектора поліції ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу вийшов з водійського місця, а інші пасажири цього автомобіля згодом вийшли з нього, тому він був достеменно переконаний, що керував транспортним засобом саме водій ОСОБА_1 . Дані показанні інспектора поліції Лисаника І.Б. апеляційний суд визнає достовірними, позаяк вони об`єктивно збігаються з іншими доказами по справі.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Суддя суду першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вище викладене, поліцейськими було дотримано вимог ст. 266 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 дійсно наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, є безпідставними, так як спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, а тому суддя суду першої інстанції прийшов до правильного висновку про його винуватість поза всяким розумним сумнівом.

Твердження в АС щодо розбіжності в часі у складених поліцейськими документах, зокрема у письмових пояснення свідків, направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та затримання для встановлення його особи, на думку апеляційного суду не заслуговують на увагу, позаяк, спростовується поясненнями допитаного під час апеляційного розгляду інспектора поліції про те, що під час складення вказаних документів було допущено арифметичні описки щодо зазначення часу їх складання.

Інші доводи, викладені в АС ОСОБА_1 , є безпідставними та необґрунтованими, і вони не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови судді.

Наведеними доказами, у їх сукупності, спростовуються доводи апелянта про недоведеність його вини у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності.

Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування постанови судді від 08 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 немає.

За таких обставин, АС ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк