Справа №: 486/1174/21 Провадження № 3/486/620/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.

при секретарі - Коршак О.В.

за участю: особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

адвоката - Саннікової Н.Г.

потерпілої - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючого заступником начальника РЦ №2 ВП «ЮУ АЕС», зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 13.07.2021 року близько 18.35 год., по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , перешкоджаючи їй в доступі до місця її реєстрації квартири АДРЕСА_2 .

Пунктом 3) ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.4) ч.1 ст. 1 зазначеного Закону, економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як, вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, пояснивши, що колишня дружина навмисно провокує конфлікті ситуації та викликає поліцію, щоб тим самим вплинути на обставини у кримінальній справі, в якій він є потерпілим. При цьому, фактично проживає за іншою адресою.

Адвокат Саннікова Н.Г. підтримала позицію ОСОБА_1 та вважала за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 13.07.2021 року вона спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 , прийшла за місцем своєї реєстрації, щоб забрати належні їй речі, однак колишній чоловік не впустив її до квартири, пославшись на те, що її речей там нема, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутись до поліції.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 13.07.2021 року супроводжував свою співмешканку ОСОБА_2 , яка хотіла забрати свої речі з квартири за її місцем реєстрації, однак боялась свого колишнього чоловіка, який погрожував їй фізичною розправою. Коли вони прийшли до квартири, двері були зачинені, а ОСОБА_1 відмовив їй віддати речі, вказавши, що вона свої речі вже забрала. Ніякі перемовини не призвели до позитиву, а тому ОСОБА_2 викликала поліцію.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши письмові матеріали справи та з`ясувавши правові позиції сторін адміністративного провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, окрім показань потерпілої та свідка, також підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема, змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 448745 від 13.07.2021 року, який, згідно положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є доказом у справі про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 від 13.07.2021 року, з яких слідує, що ОСОБА_1 дійсно перешкоджав ОСОБА_2 потрапити до квартири за місцем своєї реєстрації, змінивши замки на вхідних дверях (а.с. 1, 2, 3).

При цьому суд критично оцінює показання ОСОБА_1 , який посилався на те, що ОСОБА_2 фактично проживає за іншою адресою, а тому безпідставно намагалась потрапити до його квартири.

Так, в судовому засіданні встановлено, та не оспорювалось сторонами, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.7 загальних положень Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03 2016 р. за№ 207. реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Підстави зняття з реєстрації місця проживання особи визначені ст. 26 вказаного Закону, зокрема: на підставі: заяви особи або її представника; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою та ін..

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не позбавлена права проживання та користування квартирою за спільним місцем реєстрації з ОСОБА_1 , а тому обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, щодо позбавлення ОСОБА_2 житла, дійсно доведено дослідженими доказами у справі та підтверджує склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення насильства в сім`ї економічного характеру.

При накладенні стягнення, згідно положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , суд вважає доцільним накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу передбаченого санкцією ч.1 ст. 173-2 України про адміністративні правопорушення. На думку суду таке адміністративне стягнення буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових адміністративних правопорушень.

У відповідності до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 на користь держави підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 170 (сто сімдесят) гривень 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір розміром 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп. (Судовий збір на користь держави по примусовому стягненню (аліменти і т.д: М.КИЇВ ГУК у м.Києві/м.Київ/993783 Казначейство України (ел. адм. подат.) UA00106 Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України) "00" Без деталізації за відомчою ознакою).

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає виконанню протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови, перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Южноукраїнського міського суду Олександр Іванович Савін