Справа № 316/2323/21
Провадження № 3/316/856/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2021 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко М.О., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце роботи та посада: в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області,

за ч.2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області надійшов протокол з регіонального представництва Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини, про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Дослідивши протокол та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.

Так, згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Проте, в протоколі зазначено тільки прізвище ім`я та по батькові особи, відносно якої складено протокол. Частиною 2 статті 268 КУпАП визначено випадки, коли присутність особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності є обов`язковою, яка не містить посилань на ст. 212-3 КУпАП. Тому наявність лише прізвища ім`я та по батькові особи, щодо якої складено протокол не дозволяє суду ідентифікувати особу, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, ч. 2 ст. 212-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, може виражатись у наступному: 1). необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, 2). ненадання відповіді на запит на інформацію, 3). ненадання інформації, 4). неправомірна відмова в наданні інформації, 5). несвоєчасне або неповне надання інформації, 6). надання недостовірної інформації. Тобто кожне з перерахованих порушень являє собою самостійний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП та може полягати в одному чи декількох вищенаведених діянь.

Але у протоколі на дев`яти аркушах розписана лише хронологія переписки та роз`яснення положень статей Законів, без зазначення конкретного формулювання об`єктивної сторони порушення (у чому саме полягає суть порушення, скоєного особою), що не дозволяє суду повно, об`єктивно та всебічно з`ясувати всі обставини справи та розглянути зазначені протоколи по суті. Крім того, неконкретність сформульованого діяння, яке становить об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення призводить до порушення права на захист, оскільки особа має право на захист від конкретного обвинувачення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення чи то самостійно формулювати обвинувачення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

У відповідності до ст. 278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку ст. 278 КУпАП судом встановлено ряд вищезазначених недоліків, які перешкоджають розгляду адміністративного матеріалу по суті.

Відповідно до абз. 5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14, визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Таким чином, зазначені недоліки, допущені при складенні адміністративного матеріалу, не можуть бути усунуті в ході судового розгляду, оскільки суд не є стороною у справі, яка уповноважена збирати відповідні докази на підтвердження чи спростування зазначених у протоколі обставин, позбавляють суд можливості здійснити всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення, перешкоджають призначенню справи до розгляду в судовому засіданні, тому суд приходить до переконання про необхідність повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для належного оформлення до регіонального представництва Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини.

Вищевказані недоліки, допущені при складанні та оформленні адміністративного матеріалу, позбавляють можливості здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення і, як наслідок, здійснити розгляд адміністративної справи по суті та прийнятті рішення по ній в точній відповідності із Законом.

Таким чином, враховуючи, що складання та оформлення даної справи про адміністративне правопорушення виконано неналежним чином, а вказані вище недоліки та неповнота не можуть бути усунені в суді, а тому вважаю за необхідне повернути справу за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 20.08.2021 року за ч.2 ст. 212-3 КУпАП до регіонального представництва Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людинидля належного оформлення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст. ст. 256, 278 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 20.08.2021 року за ч.2 ст. 212-3 КУпАП до регіонального представництва Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Куценко