Справа № 449/688/21 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 33/811/1274/21 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Манукян Марти Андріївни на постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року,

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 04.05.2021, близько 04 год 56 хв, в с. Пнятин на вул. Центральна, 6 Львівського району, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21093 з номерним знаком НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді захисник Манукян М.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді скасувати та направити протокол про адміністративне правопорушення на доопрацювання. Зазначає, що з оскаржуваною постановою ознайомилася 25.08.2021 на сайті Судової влади України, так як така не направлялася стороні захисту судом.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, що є порушенням норм процесуального права, так як останніх позбавлено можливості належним чином скористатись своїм правом заявити клопотання про направлення матеріалів справи на доопрацювання з огляду на численні порушення, зокрема відсутність свідків, неточності при складанні протоколу. Зазначає, що судом не досліджено питання чи складено протокол у відповідності до вимог законодавства, а саме чи дотримано процедури залучення свідків та відібрання у них пояснень. Вважає, що відсутні належні та допустимі докази, які б давали підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол, не перешкоджає розгляду справи.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції неодноразово відкладалися судові засідання, про що суддя зазначив у постанові, що свідчить про затягування апелянтом строків розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі»№ 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 04.05.2021 серії ААБ №099004, який було підписано ОСОБА_1 (а.с.4);

долученим до матеріалів справи відеозаписом події від 04 травня 2021 року, з якого вбачається, як ОСОБА_1 проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» (а.с.5);

результатами приладу «Драгер», номер драгеру ARBL-0945, тест № 3029, результат 1,21‰ ( а.с.3);

Доводи апелянта про неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Працівниками поліції було дотримано вимоги закону під час проведення огляду та складання процесуальних документів.

З доданого до матеріалів справи відеофайлу вбачається, що зйомка проводилась за допомогою нагрудних камер, які фіксують спілкування з водієм, а також повністю відтворюють проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема (файл VID-20210504-WA0002, 00:02:25), де чітко видно результат приладу Драгер 1,21‰ та ОСОБА_1 не заперечує факт вживання алкоголю і визнає свою вину.

Твердження в апеляційній скарзі, що протокол складений з порушенням вимог, на думку апеляційного суду, не впливає на факт вчинення правопорушення і не є тим істотним порушенням законодавства, внаслідок якого судове рішення підлягає скасуванню.

Також не встановлено факту допущення судом першої інстанції і інших істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови.

Крім того, в протоколі ОСОБА_1 зазначив, що випив пиво та проїхав декілька метрів, чим підтвердив факт керування транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол було підписано ОСОБА_1 , що підтверджує згоду з вказаним.

Апеляційний суд не вбачає необхідності на відправлення протоколу на доопрацювання, оскільки матеріалами справи, зокрема відеозаписом події від 04 травня 2021 року, результатами приладу «Драгер», які взаємоузгоджуються між собою, підтверджують події, які мали місце 04.05.2021 та вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, в тому числі ті, на які покликається у своїй апеляційній скарзі захисник Манукян М.А. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 серпня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Манукян Марти Андріївни - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Стельмах