Справа№ 953/2620/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2021 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кот Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в м. Харкові матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції Харківської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №149433 від 30.01.2021 ОСОБА_1 , 30.01.2021 о 00-47 годині по вул. Білгородське шосе в м.Харкові, керував транспортним засобом «AUDI А6», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив пункт 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 29.03.2021 адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП направлено за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Постановою Харківського районного суду м.Харкова від 30.04.2021 внесено подання до Харківського апеляційного суду про вирішення про підсудність матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП ОСОБА_1 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 19.05.2021 подання Харківського районного суду Харківської області задоволено. Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП направлено до Київського районного суду м.Харкова для розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 03.06.20211 визначено головуючу суддю: Лисиченко С.М.

03.08.2021 ОСОБА_1 надав суду пояснення проте, що з лютого 2006 року він працює в органах прокуратури Харківської області. Враховуючи складні сімейні обставини, а саме те, що у листопаді 2020 року його матері встановлено діагноз: рак ампулярного відділу прямої кишки, яка на той час вже не могла самостійно пересуватись, а також те, що його дружині у листопаді 2020 року проведено хірургічну операцію щодо видалення двох гриж хребта, після якої остання пересувається з труднощами, а також психологічне навантаження після проходження атестації та значним робочим навантаженням, внаслідок переведення та звільнення кадрів місцевої прокуратури, його сімейним лікарем видано рецепт на використання заспокійливих лікарських засобів, у тому числі спиртовмісних. 30.01.2021 біля 01-00 годині під час керування належним його дружині транспортним засобом «AUDI А6», р.н. НОМЕР_1 , його зупинили працівники патрульної поліції по Білгородському шосе у м.Харкові та одразу повідомили про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння та попрохали пред`явити посвідчення водія, технічний паспорт автомобіля. Враховуючи те, що посвідчення водія, працівника прокуратури та інші документи знаходилися в одній обкладинці, працівники поліції могли бачити його службові документи. Працівники поліції повідомили, що при собі не мають алкотестору та зателефонували командиру взводу, який у подальшому приїхав та почав комусь телефонувати, повідомивши, що зараз підїдуть свідки і активісти. Приїхали невідомі йому люди, які за руку привіталися з працівниками патрульної поліції та почали спілкуватися. Було видно, що вони всі знайомі між собою, у деяких з них вбачалися ознаки сп`яніння, однак патрульні поліцейські на це не реагували. Враховуючи те, що ним підтримується обвинувачення у Червонозаводському районному суді м.Харкова відносно громадських активістів, які у тому числі намагаються контролювати правоохоронні органи, він вважав, що вказана ситуація є спланованою провокацією відносно нього та були сумніви щодо об`єктивності вказаних осіб та пристроїв, які вони можуть використовувати. Командир взводу запропонував йому пройти алкотест за допомогою «Драгер» , однак враховуючи вищезазначені обставини він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місця зупинки транспортного заходу, та в подальшому у медичному заході, оскільки не хотів залишати поломаний автомобіль та хвору дружину у нічний час доби . Замінивши колесо на автомобілі, він, в подальшому поїхав до відділення цілодобової експертизи алкогольного та наркотичного сп`яніння КНП ХОР «ОНД» де о 03-05 годині пройшов огляд у лікаря нарколога, здав відповідні аналізи, і отримав висновок про те, що ознак алкогольного наркотичного сп`яніння у нього не має. Враховуючи зазначене вважає, що склад адміністративного правопорушення в його діях немає та вказана ситуація є провокацією відносно нього, яка пов`язання з службовою діяльністю.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив клопотання про витребування з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції оригінал чи копію відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, оскільки доданий до протоколу диск з відеозаписом, який був оглянутий в судовому засіданні не містить взагалі будь-яких файлів пустий. В подальшому прохав здійснити розгляд даного матеріалу за участю його захисника.

26.08.2021 на адресу суду надійшов лист Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області зі змісту якого вбачається, що відеозаписи за 30.01.2021 було знищено 31.03.2021 згідно акту знищення медіофайлів №3-21.

Відповідно до статті 3 Конституції України утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Наведені норми корелюють з положеннями, які з метою захисту прав людини визначені в міжнародно-правових документах (пункт 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року) і вказують на зобов`язання держав-учасниць забезпечити у національному законодавстві кожному «право на справедливий судовий розгляд».

Відповідно до статті 9 Конституції України, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 ,11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського Суду з прав людини (далі- ЄСПЛ) як джерело право.

Необхідною умовою реалізації права на захист є забезпечення основних його гарантій на усіх стадіях судочинства, оскільки випадки, коли особі, яка притягується до адміністративної відповідальності під час розгляду справи не було призначено захисника за умови його обов`язкової участі, або розгляд справи здійснювався за його відсутністю ставлять під сумнів питання належності та допустимості доказів, на яких ґрунтується рішення суду про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності, та є порушенням «права на справедливий судовий розгляд» (п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», п. 52 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Сальдуз проти Туреччини» та пункти 9091 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі «Яременко проти України», п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»)

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав. Забезпечення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності права на захист згідно зі статтею 129 Конституції України є основною засадою судочинства.

Забезпечення права на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, як основної засади судочинства, закріплено також положенням статті 268 КУпАП.

Пленум Верховного Суду України в пункті 24 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 року № 18 ( далі- Постанова № 14 від 23.12.2005 року), звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.Суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

З метою реалізації права на захист, а також права на справедливий судовий розгляд, за клопотаннями захисника адвоката Борщова Г.Є. та ОСОБА_1 , а також у зв`язку з неявкою останніх, розгляд справи неодноразово відкладався.

Крім того, розгляд справи відкладався у зв`язку з перебування головуючої судді у щорічній відпустці.

ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явилися, про час та день розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. 18.10.2021 через канцелярію суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, суд установив наступне.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно пункту 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 1.9.Правил дорожнього руху України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.9. «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 266 КУпАП (в редакції чинній станом 30.01.2021) , огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року(далі по тексту Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» який затверджений Постановою № 1103 Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП слід перевірити, чи було дотримано вимог закону при вирішенні питання наявності в діях складу адміністративного правопорушення, тобто чи відповідає процедура перевірки на стан сп`яніння вимогам закону.

Відповідно до даних, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149433 від 30.01.2021 ОСОБА_1 о 00-47 годині відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, яким він керував , так і в подальшому в закладі охорони здоров`я.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння прийнята поліцейськими в присутності свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що свідчить про дотримання порядку, передбаченого статтею 266 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та дотримання працівниками поліції його порядку, передбаченого статтею 266 КУпАП, Інструкції, не заперечувався самим ОСОБА_1 та підтверджується сукупністю зібраних та досліджених судом доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149433 від 30.01.2021 , який складений у відповідності до вимог статті 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 № 1395;

- письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.01.2021;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 30.01.2021;

- наданими в судовому засіданні поясненнями ОСОБА_1 .

Причини, з яких ОСОБА_1 відмовився виконувати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, правового значення для розгляду цієї справи не мають, оскільки, відповідно до пункту 2.5 ПДР України та абз.3 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», він був зобов`язаний виконати таку вимогу працівника поліції незалежно від його згоди чи не згоди з діями поліції.

Суд враховує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів безумовні додаткові обов`язки пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1статті 130 КУпАП повністю доведеною.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення ( стаття 8 КУпАП) .

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Аналізуючи положення статті 8 КУпАП, суд прийшов до висновку, що оскільки провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення, до яких відноситься стаття 38 КУпАП, тому суд при обчисленні строків накладення адміністративного стягнення, керується її положенням в редакції чинній на день розгляду справи. А що стосується виду та розміру застосування адміністративного стягнення- в межах санкції статті, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП, яка діяла станом на час вчинення правопорушення, оскільки вона пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 .

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).

Відповідно до частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючи обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника не повинні враховуватись (Гл.10 КУпАП).

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП ( в редакції чинній станом на 30.01.2021).

Відповідно до частини 6 статті 38 КУпАП (в редакції чинній на час розгляду справи), адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП 30.01.2021, тобто в межах строку накладення адміністративного стягнення. У зв`язку з чим, клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП, не підлягає задоволенню.

Згідно положень статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454 грн.

Керуючись статтями 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, судовий збір на користь держави в розмірі 454, 00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до статті 285 КУпАП копію постанови після її оголошення протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

СУДДЯ С.М. Лисиченко