Справа№409/1958/21
Пров.№3/409/458/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 жовтня 2021 року смт Білокуракине

Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Сватівського РВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ Луганської області, громадянина України, працюючого в ПРАТ "Агротон" транспортувальником, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 04.06.2004, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В с т а н о в и в :

21.08.2021 о 19 годині 53 хвилини в смт Білокуракине по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП він не згоден. 21.08.2021 він дійсно був за кермом автомобіля ВАЗ 21063, який належить його тестю. Алкогольні напої того дня не вживав, бо їхав з роботи. Повністю згоден з тим, що він їхав не пристебнутий ременем безпеки та з тим, що у нього було відсутнє водійське посвідчення, оскільки він навчається в автошколі. Права йому було роз`яснені, спочатку він погодився їхати на освідування до лікарні, але потім відмовився. Звідки взялися поняті ОСОБА_1 не пам`ятає, він погодився підписати протокол про адміністративне правопорушення та погодився з тим, що випив пива, т.я. боявся наслідків, оскільки в автошколі у нього скоро повинен бути іспит.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні 22.10.2021 суду пояснив, що ОСОБА_1 він не знає. На святкування дня незалежності України поверталися з сім`єю додому, їх зупинили працівники поліції та запропонували йому та його дружині бути свідками. У їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Потім працівники поліції склали протокол, він та дружина підписали його і поїхали додому. Від ОСОБА_1 . ОСОБА_2 знаходився десь приблизно в метрі та від нього було чути запах алкоголю. Чи відмовлявся ОСОБА_1 в його присутності від підпису в протоколі, він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні 22.10.2021 суду пояснила, що ОСОБА_1 вона не знає. На святкування дня незалежності України поверталися з сім`єю додому, їх зупинили працівники поліції та запропонували їй та її чоловіку бути свідками. У їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на встановлення стану алкогольного сп`яніння. На боді-камеру було записано те, що водій відмовляється від освідування. Потім працівники поліції склали протокол, вона та чоловік підписали його і поїхали додому. Від ОСОБА_1 . ОСОБА_3 знаходилася на відстані десь приблизно метр та від нього було чути запах алкоголю. Чи задавали ще якісь питання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не пам`ятає. Також не пам`ятає, чи відмовлявся ОСОБА_1 від підпису в протоколі.

Адвокат Заїка В.К. в судовому засіданні звернув увагу на те, що відеозапис, який додано до суду, не є належним доказом, оскільки в протоколі не зазначено яким пристроєм вівся відеозапис, його дані та хто здійснює відеозапис. ОСОБА_1 спочатку говорив на камеру, що не пив нічого, але згодом, більше ніж через 2 години вже сказав на камеру, що пив пиво. Вважає, що працівниками поліції було здійснено психологічний тиск на ОСОБА_1 .. Вважає, що працівники поліції при складанні протоколу діяли з грубими порушеннями, а відмова від освідування його підзахисного є обґрунтованою. Вважає, що письмові пояснення свідків викладені на раніше підготовлених ідентичних бланках, а потім підставляють прізвища свідків та їх підписи. Пояснення не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 проткол підписав, надав свої пояснення, проте як в поясненнях свідків зазначеного, що він відмовився від підпису та пояснень. Тому просить суд провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

До матеріалів справи разом з протоколом про адміністративне правопорушення наданий диск з відеозаписом подій, з якого вбачається, що 21.08.2021 працівники поліції їхали з ввімкненими маячками. Водій, який рухався на автомобілі ВАЗ 21063 зупинився. ОСОБА_1 намагався окремо поспілкуватися з працівником поліції та прохав його не складати на нього протокол, оскільки посвідчення водія в нього це не має, він навчається в автошколі і у нього скоро іспит. Вважав, що складений щодо нього протокол може якимось чином завадити йому здати цей іспит. Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, але останній відмовився від освідування на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків. При зупинці працівники поліції попередили ОСОБА_1 про проведення відеозйомки.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд, оцінюючи в сукупності всі докази по справі, враховуючи відеозапис та покази свідків, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, факт скоєння гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 217055 від 21.08.2021, відеозаписом, показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не викликає у суду сумніву. Дані докази суд вважає належними та допустимими.

Суд вважає безпідставними аргументи сторони захисту про те, що ці відеозаписи не можуть бути визнані належними та допустимими доказами через незазначення в протоколі яким пристроєм вівся відеозапис, його дані та хто здійснює відеозапис і наявності фрагментарних відеофайлів, а не безперервних, оскільки вони, на переконання суду, не потягли за собою спотворення доказів і не вплинули на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за наявності інших досліджених доказів по справі, які є логічними та послідовними за змістом, в сукупності підтверджуються, узгоджуються та взаємодоповнюються між собою. Окрім цього, в протоколі зазначено, що до протоколу додається відеозапис. При дослідженні відеозапису ОСОБА_1 та його захисник Заїка В.К. не заперечували проти самих подій, які відображені на відео, відомостей про фрагментарний монтаж відео на собі не має. Суд також відхиляє посилання захисника на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, та від 07.08.2019 у справі № 607/14707/17, оскільки в першому випадку мова йде про постанову по справі про адміністративне правопорушення, а не про протокол, а в другому випадку мова йде про докази у кримінальному провадженні, зібрані відповідно до вимог КПК України.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Таким чином, суд вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Із врахуванням характеру скоєного та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 гривні 00 коп. на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначити йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 17000 (сімнадцять) тисяч гривень 00 копійок (Отримувач - ГУК у Луг.обл./ЛУГАНСЬКА ОБЛ./21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37991110 Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN) - UA0012001, Код класифікації доходів бюджету - 21081300 Найменування коду класифікації доходів бюджету - Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 454 гривні 00 копійок, де стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, , реквізити для зарахування до державного бюджету: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030101, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір».

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О. Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 25.10.2021.