ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/594/21 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.124, 122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. ознайомившись із матеріалами справи за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. в дохід держави.

Апеляційну скаргу на вказану постанову ОСОБА_1 подав 04 жовтня 2021 року, а також заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, мотивуючи виключно тим, що копію оскаржуваної постанови він отримав 27 вересня 2021 року, а тому вважає, що саме з цієї дати для нього мав би обчислюватися строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Жодних інших підстав для поновлення пропущеного строку в апеляційній скарзі не наведено.

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши її доводи в частині підстав про поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю, що він поновленню не підлягає у зв`язку з наступним.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, початок перебігу строку оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопорушення закон пов`язує виключно з датою її винесення.

Інших положень щодо строків апеляційного оскарження постанови судді Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить, в тому числі не передбачає випадків коли такі строки зупиняються, продовжуються чи їх закінчення переноситься на інший день.

Таким чином, у цій справі строк апеляційного оскарження постанови судді закінчився 17 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 04 жовтня 2021 року, тобто після закінчення строку оскарження.

З матеріалів справи та змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 заяву про видачу копії постанови суду подав 10 вересня 2021 року, а копію оскаржуваної постанови отримав 16 вересня 2021 року (а.с. 25), а тому доводи апелянта про те, що копію постанови ним отримано 27 вересня 2021 року є надуманими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в частині доводів щодо підстав поновлення строку на апеляційне оскарження не навів жодних причин, які перешкодили йому подати апеляційну скаргу в межах строку апеляційного оскарження, тобто до 17 вересня 2021 року. Також, він не подав апеляційну скаргу на протязі 10 днів після отримання копії постанови.

Разом з тим, причини пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги.

Так, у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказавши, що національні суди порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд, оскільки вирішили поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин (п. 53 рішення). В цьому рішенні ЄСПЛ вказав, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", також сформульовано висновки щодо застосування елементів принципу юридичної визначеності, відхід від якого можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини. За відсутності таких, поновлення процесуального строку буде порушенням принципу юридичної визначеності.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку, що цей строк пропущений з поважних причин.

Про наявність таких обставин у поданій апеляційній скарзі не зазначено і не обґрунтовано.

Враховуючи наведене і те, що в апеляційній скарзі не наведено відомостей про непереборні та об`єктивні перешкоди, які би вказували на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, то в задоволенні клопотання про поновлення цього строку ОСОБА_1 , слід відмовити.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення строку оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вказану постанову повернути.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя