Справа № 557/892/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Тишкун П.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №5 Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, медсести КНП «Міська стоматологічна поліклініка» Рівненської міської ради, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 635541 від 03.06.2021 р., у цей же день о 07 год. 50 хв. в АДРЕСА_1 громадянка ОСОБА_1 порушила терміновий заборонний припис серії АА №127983 від 21.00 год. 02.06.2021 року, а саме порушила заборону, зобов`язання залишити місце спільного проживання із постраждалою особою ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засідання вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнала і пояснила, що між нею та ОСОБА_2 склались неприязні відносини через спір щодо майна. ОСОБА_2 неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно неї, але при цьому викликає працівників поліції з надуманих підстав, які складають відносно неї протоколи без будь яких доказів вчинення правопорушення. Дії працівників поліції при складання заборонного припису нею було оскаржено і по даному факту проводиться перевірка. Крім того, припис не містив таких заходів, як - заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, а зазначений у приписі захід , нею було виконано і залишено місце спільного проживання 02.06.2021 року.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Воронюк К.Ю. в судовому засіданні підтримала її позицію і просила справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.1732 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в її діях. Доповнила, що з огляду на те, що сам протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вчинення правопорушення, а будь які інші належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП, у матеріалах справи відсутні, то остання не може бути притягнута до відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи її захисника та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 2 ст.173-2 КУпАП передбачено відповідальність дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, як то - за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Тобто, обов`язковою умовою відповідальності за цією правовою нормою є повторність адіміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

У відповідності дост.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладення такого обов`язку на суд чинним законодавством не передбачено.

Матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 складаються із протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту ЄО №1891 та копії термінового заборонного припису, яка не є придатною для прочитання в повній мірі. Документів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року, що передував порушенню, зафіксованому у протоколі, до протоколу не додано.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як доказ не є беззаперечним та допустимим, який би свідчив про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а інші належні докази, як б свідчили про умисне невиконання нею термінового заборонного припису винесеного відносно неї при матеріалах справи відсутні, як то пояснення ОСОБА_2 або свідків правопорушення відсутні, як і докази повторності вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яка визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зауважив, що «…при розглядісправи суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з викладеного ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами вина останньої не доведена, а обставини зазначені в протоколі - не підтверджені.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст.173-2 ч.1, 245, 247 ч.1 п.1, 252, 280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області.

Суддя П.В.Тишкун