Справа № 758/4096/21 Головуючий в суді І інстанції - Скрипник О.Г.
Провадження № 33/824/3145/2021 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.483 МК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю представників Енергетичної митниці Держмитслужби Короля Л.І., Григораша Д.І., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Ткачука С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) відсотків вартості товарів, що складає 3 622 585, 77 гривень.

Вилучений товар згідно з протоколом про порушення митних правил № 0056/90300/20 від 23.10.2020, а саме: «важкі дистиляти: газойлі-паливо дизельне, ДТ-З-К5», вагою 177650 кг., відправник - ВАТ «Мозирський нафтопереробний завод» (Республіка Білорусь), одержувач - ТОВ «Мозир Україна», які зберігаються у ТОВ «БУМ БИР» за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Столична, 14, вартістю 3 622 585, 77 гривень конфісковано на користь держави.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що ОСОБА_3 - агентом з митного оформлення вантажів ТОВ «Еверіс», до митного оформлення було подана електронна декларація типу ІМ 40 ТФ, якій присвоєний № UA903020/2020/020747 на товар «важкі дистиляти: газойлі-паливо дизельне, ДТ-З-К5», вагою 177650 кг., відправник - ВАТ «Мозирський нафтопереробний завод» (Республіка Білорусь), одержувач - ТОВ «Мозир Україна».

Разом з вказаною митною декларацією до митного оформлення та митного контролю подані документи відповідно до ст.335 МК України, в тому числі зовнішньоекономічний договір (контракт) від 21.11.2018 року № СЕ-МZ/211118, який укладений між компанією «CoralEnergyPTELTD»(Сингапур) та ТОВ «Мозир Україна» в особі директора ОСОБА_4 .

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що згідно з поясненнями ОСОБА_4 він ніколи не працював директором на зазначеному підприємстві та договір (контракт) № СЕ-МZ/211118 від 21.11.2018 року не підписував.

Вказаний зовнішньоекономічний договір (контракт) був поданий директором ТОВ «Мозир Україна» ОСОБА_1 до митного контролю та митного оформлення Енергетичній митниці Держмитслужби 16.10.2020 року через митного брокера - ТОВ «Еверіс».

Оскільки агент з митного оформлення вантажів ТОВ «Еверіс» ОСОБА_3 діяв за дорученням ОСОБА_1 на підставі договору на митно-брокерське обслуговування від 04.05.2020 року №131, укладеного між ТОВ «Еверіс» та ТОВ «Мозир Україна», в особі ОСОБА_1 , а вказаний зовнішньоекономічний контракт № СЕ-МZ/211118 від 21.11.2018 є підробленим, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч 1 ст. 483 МК України, а саме: переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, підроблених документів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням особою, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, у якій вона просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно неї про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції приймаючи постанову якою визнано винною у вчиненні правопорушення, передбачено ч.1 ст.483 МК України, ОСОБА_1 , та яку притягнено до адміністративної відповідальності, обґрунтовує свої доводи лише тим, що начебто жодна з експертиз не встановила автентичність підпису ОСОБА_4 , що свідчить про його підроблення.

В матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена заява ОСОБА_4 від 08.10.2020 року, якою він підтверджує юридичний факт справжності свого підпису із підтвердженням, що на час укладення зовнішньоекономічного контракту № СЕ-МZ/211118 від 21.11.2018 він дійсно перебував на посаді директора ТОВ «Мозир Україна», усі угоди в цей період укладалися з його волі та відома.

Але на противагу нотаріально засвідченій заяві, судом першої інстанції було враховано при винесенні рішення письмові пояснення громадянина ОСОБА_4 надані Енергетичною митницею Держмитслужби.

Як вбачається з матеріалів справи на ст.7 в п.б. висновку експерта від 31.03.2021 року №21-2001 зазначено, що при порівнянні досліджуваного підпис, описаного в п.1а дослідницької частини Висновку, зі зразками почерку і підпису ОСОБА_1 не була встановлена сукупність збіжних чи розбіжних ознак, достатня для позитивного чи негативного висновку про виконання вказаного підпису ОСОБА_1 .

Також, згідно з нормами чинного законодавства ОСОБА_1 задекларувала повну вартість товару, оскільки агентом з митного оформлення вантажів ТОВ «Еверіс», до митного оформлення була подана електронна декларація типу ІМ 40 ТФ, якій присвоєний № UA903020/2020/02747 на товар «важкі дистиляти: газойлі-паливо дизельне, ДТ-З», вагою 177650 кг. відправник - ВАТ «Мозирський нафтопереробний завод» (Республіка Білорусь), одержувач ТОВ «Мозир Україна». Відповідно дії ОСОБА_1 не були спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контрою.

Апелянт зазначає, що контракт від 21.11.2018 року № СЕ-МZ/211118, який укладений між компанією «CoralEnergyPTELTD» (Сингапур) та ТОВ «Мозир Україна» є домовленістю між суб`єктами господарювання по яким тривалий час здійснювалися поставки, що підтверджує реальність та намір господарських операцій між сторонами даного контракту, та не викликає жодних сумнівів щодо дійсності підписів сторін контракту.

На думку апелянта, судом не було враховано і подані пояснення представника ОСОБА_1 , що більш двох років зазначений контракт подавався до митного органу, до банківських установ, проходив фінансовий моніторинг державою - оскільки під контракти купувалася валюта для оплати контрагентам і жодного разу жодний державний орган чи Енергетична митниця за ці всі роки не пред`являли жодної претензії з приводу не справжності підпису на контракті.

Начальником Енергетичної митниці було подано заперечення, в яких він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Свої доводи обґрунтовував тим, що судом першої інстанції при винесенні постанови повно з`ясовано всі обставини справи та надано належну оцінку наявним у справі про порушення митних правил доказам, зроблено вірні висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. Також зазначає, що у даному випадку не має значення чи підроблений підпис у зовнішньоекономічному договорі (контракті) № СЕ-МZ/211118 від 21.11.2018 року саме ОСОБА_1 , а має значення лише той факт, що зазначений контракт було подано до Енергетичної митниці Держмитслужби саме ОСОБА_1 та вона була обізнана про його підробку.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та її захисника Ткачука С.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, думку представників митниці, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про порушення митних правил та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Порушення митних правил передбачене диспозицією ч.1 ст.483 МК, полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

При цьому відповідно до абз.1, 2 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03.06.2005 року, судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Згідно з ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про порушення митних правил ОСОБА_1 , місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи.

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що 16.10.2020 до відділу митного оформлення «Київ» митного поста «Центральний» Енергетичної митниці Держмитслужби агентом з митного оформлення вантажів ТОВ «Еверіс» ОСОБА_3 подано електронну митну декларацію типу ІМ 40 ТФ, якій присвоєно №UA903020/2020/020747 на товар «важкі дистиляти: газойлі-паливо дизельне, ДТ-3-К5», вагою 177650 кг. Відправник - ВАТ «Мозирський нафтопереробний завод» (Республіка Білорусь), одержувач - ТОВ «Мозир Україна».

Вказана митна декларація подана на підставі договору на митно-брокерське обслуговування від 04.05.2020 №131, укладеного між ТОВ «Мозир Україна» в особі ОСОБА_1 та ТОВ «Еверіс». Разом з митною декларацією до митного оформлення та митного контролю подано документи, а саме: зовнішньоекономічний договір (конракт) №СЕ-М2/211118 від 21.11.2018, укладений між компанією «CoralEnergyPTELTD» (Сингапур) та ТОВ «Мозир Україна» в особі директора ОСОБА_4 .

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 , пояснив, що ним, як агентом з митного оформлення ТОВ «Еверіс», дійсно здійснювалось митне оформлення за митною декларацією №UA903020/2020/020747 від 16.10.2020. Документи для вказаного митного оформлення йому надавались не особисто ОСОБА_1 , а через керівництво товариства, де він працює.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи та які вона підтвердила в суді апеляційної інстанції, вбачається, що до її функціональних обов`язків входить загальна організація роботи підприємства, в тому числі контроль за здійсненням зовнішньоекономічних операцій ТОВ «Мозир Україна». Вона вказала, що декларування товару за митною декларацією від 16.10.2020 №UA903020/2020/020747 здійснювалось на підставі зовнішньоекономічної угоди №СЕ-М2/211118 від 21.11.2018 та додаткових угод до вказаного зовнішньоекономічного договору. Також вона зазначила, що документи для здійснення декларування товару надавались ТОВ «Еверіс» нею особисто.

В свою чергу, Енергетичною митницею Держмитслужби в ході проведення перевірки встановлено, що згідно пояснень ОСОБА_4 , він працював у ТОВ «Мозир України» водієм та ніколи не здійснював фінансово-господарської діяльності у цій компанії, директором був лише по документах, та не підписував жодних документів з питань фінансово-господарської діяльності ТОВ «Мозир-України», а також не укладав зовнішньоекономічний договір (контракт) №СЕ-М2/211118 від 21.11.2018. Вказане підтверджується листом ДФС України від 16.10.2020 №4626/5/99-99-12-02-02-16.

В суді апеляційної інстанції було допитано ОСОБА_4 , який підтвердив вказані пояснення та зазначив, що будь-якого тиску при їх наданні щодо нього не було.

Крім того, в суді апеляційної інстанції було допитано ОСОБА_5 , який повідомив, що він працює на посаді ст. оперуповноваженого з ОВС другого відділу управління оперативного забезпечення ГУВБ ДФС Україна і ним проводилась перевірка діяльності ТОВ «Мозир Україна». В ході цієї перевірки ним відбиралися пояснення у ОСОБА_4 , який в період з 30.10.2017 по 20.08.2019, був так званим директором ТОВ «Мозир Україна». Під час надання пояснень ОСОБА_4 добровільно повідомив, що будь-якого відношення до діяльності товариства і ведення фінансово-господарської звітності товариства не має, а фактично працював у ньому водієм.

Враховуючи вищевказані обставини, суд апеляційної інстанції оцінює критично надану до суду першої інстанції представником Лепченко Н.І. заяву ОСОБА_4 від 08.10.2020 року, справжність підпису якого на ній засвідчено нотаріально, про те, що на час укладення зовнішньоекономічного контракту №СЕ-М2/211118 від 21.11.2018 він дійсно перебував на посаді директора ТОВ «Мозир Україна», та усі угоди в цей період укладалися з його волі та відома. Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що вказана заява не містить інформації про те, чи підписував ОСОБА_4 зовнішньоекономічний контракт, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Мозир Україна».

Також в ході апеляційного розгляду було допитано ОСОБА_6 , який пояснив, що він перебуває на посаді начальника відділу протидії митним правопорушенням Енергетичної митниці Держмитслужби. 16.10.2020 на адресу Енергетичної митниці Держмитслужби надійшов лист ДФС України від 16.10.2020 №4629/5/99-99-12-02-03-16 про те, що виявлено факти, які можуть свідчити про вчинення суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності порушень митних правил під час митного оформлення нафтопродуктів. До вказаного листа було додано пояснення ОСОБА_4 , в яких він вказав що працював у ТОВ «Мозир Україна» водієм та ніколи не здійснював функції директора. 16.10.2020 до відділу митного оформлення «Київ» митного поста «Центральний» Енергетичної митниці Держмитслужби агентом з митного оформлення ТОВ «Еверіс» подано електронну митну декларацію типу ІМ 40 ТФ, якій присвоєно №UA903020/2020/020747 на товар «важкі дистиляти: газойлі-паливо дизельне, ДТ-3-К5», вагою 177650 кг. Відправник - ВАТ «Мозирський нафтопереробний завод» (Республіка Білорусь), одержувач - ТОВ «Мозир Україна». В ході здійснення митного контролю, Енергетичною митницею Держмитслужби було пред`явлено вимогу декларанту надати подати оригінал зовнішньоекономічного договору (контракту) №СЕ-М2/211118 від 21.11.2018. Оригінал вказаного договору було надано до митниці безпосередньо ОСОБА_1 . В ході відібрання у неї пояснень, вона повідомила, що документи, необхідні для митного контролю та митного оформлення вона надала особисто ТОВ «Еверіс». У подальшому, в ході провадження у справі про порушення митних правил встановлено, що підпис у зовнішньоекономічному договорі №СЕ-М2/211118 від 21.11.2018 виконаний не ОСОБА_4 , а відносно керівника ТОВ «Мозир Україна» ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0056/90300/20 від 23.10.2020 за ч.1 ст.483 МК України.

Крім того, ОСОБА_6 зазначив, що під час проведення митницею зазначених перевірочних заходів, представник ТОВ «Мозир Україна», який супроводжував ОСОБА_1 у митниці, намагався надати йому неправомірну вигоду з метою уникнення відповідальності за порушення митних правил, про що було проінформовано правоохоронні органи та за даним фактом здійснюється кримінальне провадження.

Згідно висновку експерта ОНДІСЕ ОСОБА_7 №21-2001 від 31.03.2021 підпис від імені директора ТОВ «Мозир Україна» ОСОБА_4 на зовнішньоекономічному договорі №СЕ-М2/211118 від 21.11.2018 виконаний не самим ОСОБА_4 , а іншою особою. Встановити чи виконаний підпис від імені ОСОБА_4 на досліджуваному документі ОСОБА_1 або іншою особою не виявляється можливим.

З висновку експерта ОСОБА_8 від 24.03.2021 року №-0143 вбачається, що вирішити питання, чи виконаний підпис директора ТОВ «Мозир Україна» ОСОБА_4 на зовнішньоекономічному договорі №СЕ-М2/211118 від 21.11.2018 самим ОСОБА_4 або ОСОБА_1 не можливо, у зв`язку з неспівставністю досліджуваного підпису ОСОБА_4 по транскрипції та загальному вигляду із зразками власних підписів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки жодна з експертиз не встановила автентичність підпису ОСОБА_4 , висновок суду першої інстанції про те, що вказане свідчить про його підроблення, є вірним.

У відповідності до ст.459 МК України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Згідно з п.43 ч.1 ст.4 МК України, посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши наявні у справі докази за правилами ст.252 КУпАП, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , яка є директором ТОВ «Мозир Україна», порушення митних правил та вірно кваліфікував її дії за ч.1 ст.483 МК України, оскільки вона вчинила дії, які полягають у переміщені через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення документів, підроблених документів.

Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел, на думку суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу. Адже зовнішньоекономічний договір №СЕ-М2/211118 від 21.11.2018 було надано нею до митниці особисто, вона не заперечувала той факт, що вона особисто здійснює контроль за зовнішньоекономічними операціями ТОВ «Мозир Україна». Дані обставини вказують, саме на наявність умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованих їй дій.

Докази у справі здобуті у визначеному законом порядку, відповідно до положень МК України, КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Стаття 33 КУпАП визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з санкції ч.1 ст.483 МК України, вчинення правопорушення передбаченого диспозицією даної норми, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наклав на неї адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України у виді штрафу в розмірі 100 % вартості вилучених товарів, а саме: 3 622 585, 77 гривень на користь держави, з конфіскацією товару безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: «важкі дистиляти: газойлі-паливо дизельне, ДТ-З-К5», вагою 177650 кг., відправник - ВАТ «Мозирський нафтопереробний завод» (Республіка Білорусь), одержувач - ТОВ «Мозир Україна», які зберігаються у ТОВ «БУМ БИР» за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Столична, 14.

Із огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Враховуючи вищезазначене, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку із чим залишає постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, ст.ст. 462, 487 МК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль