Номер провадження: 33/813/1029/21
Номер справи місцевого суду: 521/5761/21
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Каракаш І.П.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Блажиєвої О.О.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 24 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 187439 від 10.04.2021р. ОСОБА_1 в м. Одесі пр-т Адміральський, 34, керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Краснова в бік пл. Толбухіна, не врахував дорожньої обстановки та здійснив виїзд на перехрестя з проспектом Адміральським на заборонений сигнал світлофора червоний, в результаті чого здійснив зіткнення з т/з AUDI, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження, пасажир автомобіля CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 05.07.2021 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду змінити, та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами на строк до одного року.

До суду апеляційної інстанції заявник ОСОБА_3 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання (а.с.59, 77), про причини неявки суд не повідомив.

До суду апеляційної інстанції також не з`явився правопорушник ОСОБА_1 , однак у справі приймає участь його захисник - адвокат Каракаш І.П., у зв`язку з чим апеляційний суду вирішив слухати адміністративну справу за участю осіб, які з`явились до суду і на підставі наявних у справі доказів.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилався на те, що він був пасажиром автомобіля CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням правопорушника ОСОБА_1 , який в якості таксиста перевозив ОСОБА_3 із Старосінної площі 2/2 м. Одеси до с. Лиманка Овідіопольського району Одеської області, житловий масив «Райдужний». Керуючи вказаним транспортним засобом та рухаючись по вул. Краснова в бік пл. Толбухіна, правопорушник ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки та здійснив виїзд на перехрестя з проспектом Адміральським на заборонений сигнал світлофора червоний, в результаті чого здійснив зіткнення з т/з AUDI, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок вказаної ДТП, потерпілий ОСОБА_3 отримав чисельні тілесні ушкодження, які виразились в отриманні ним ЧМТ, струс головного мозку, забиття голенів, через які він мав обмежені функції пересування, забій лівого плечового суглоба, забій лівого тазостегнового суглоба, посттравматичну люмбоішиалгію. Подальше лікування він отримував у ТОВ «Дім медицини». Через отримані травми якість його життя погіршилась, крім того, він витратив значні кошти на лікування.

В свою чергу, правопорушник ОСОБА_1 жодного разу не поцікавився станом його здоров`я, не запропонував жодної допомоги та не приніс вибачень.

Крім того, правопорушник ОСОБА_1 свою вину не визнав і в судових засіданнях вів себе зухвало, що свідчить про його не каяття у вчиненому правопорушенні і незнанні Правил дорожнього руху (далі - ПДР), згідно яких п. 8.10 забороняє перетинати перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

Посилаючись на всі вищевикладені обставини, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 продовжує перевозити пасажирів, не знаючи ПДР, ОСОБА_3 просив позбавити його права керування транспортним засобом на строк до одного року, як те передбачено санкцією статті 124 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції інший учасник ДТП - водій ОСОБА_2 також вважав, що у вчиненні ДТП винен саме ОСОБА_1 , а тому суд призначив йому м`яке покарання, у зв`язку з чим він та його представник - адвокат Блажиєва О.О. вважають, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.05.2021 року ОСОБА_2 також визнаний виним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і йому призначено покарання у виді штрафу в дохід держави також в розмірі 850 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу, вислухавши учасників адміністративної справи та вивчивши її матеріли, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції призначив адміністративне покарання у відповідності до вимог чинного законодавства.

Так, як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи питання про призначення адміністративного покарання, суд першої інстанції виходив із вимог, передбачених ст. 280 КУпАП, згідно яких при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, у відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у повному обсязі виконав вимоги чинного законодавства та обгрунтовано призначив адміністративне покарання у відношенні ОСОБА_1 у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що питання, пов`язані з пошкодженням здоров`я потерпілого понесення ним витрат на лікування і медичного обслуговування мають вирішуватись у цивільному судочинстві, враховуючи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП встановлена і не підлягає додатковому доказуванню, що передбачено ч.5 ст. 82 ЦПК України.

Слід також зазначити, що Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального права і підстав для його зміни в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 24 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 09.08.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду (підпис) С.М. Сегеда