Справа № 305/409/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
09.08.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Білас Л. В. в інтересах ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, на утриманні має 2 н/л дітей, непрацюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Відповідно до змісту постанови, 01 березня 2021 року, о 10 год 10 хв, в смт Великий Бичків, по вул. Гоголя, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки "Volvo V70", н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі представниця особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокатка Білас Л. В. клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки такий був пропущений через поважні причини, а саме: постанова ухвалена 18.03.2021, з її змістом ОСОБА_1 ознайомився 24.03.2021, про що свідчать відомості, які містяться у матеріалах справи. Своєчасно оскаржити судове рішення ОСОБА_1 та його представниця - адвокатка Білас Л. В. не мали можливості у зв`язку з карантинними обмеженнями, які були запроваджені на території України, у тому числі і в Закарпатській області. Окрім того, в апеляційній скарзі адвокатка Білас Л.В. зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог вказує на те, що від моменту оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення до початку розгляду справи у суді ОСОБА_1 не було ознайомлено з матеріалами справи, відтак останній фактично був позбавлений права на захист. Апелянтка стверджує, що відповідно до протоколу затримання від 28.02.2021., ОСОБА_1 з 22 год 00 хв був затриманий працівниками поліції та доставлений у кімнату затриманих в АДРЕСА_2 , й утримувався там до 01.03.2021, де щодо ОСОБА_1 працівники поліції вчиняли фізичне насильство. Вважає, що висновки суду першої інстанції базуються виключно на письмових свідченнях, здебільшого працівників поліції, а не очевидців чи свідків події. Крім того, стверджує, що матеріали справи не містять достатніх даних ані про транспортний засіб, ані про власника автомобіля, ані про направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу. Водночас ті відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи. На думку апелянтки, працівниками поліції протокол був складений всупереч вимогам Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція). Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його представниці, - адвокатки Білас Л. В., які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін не надходило. Неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що строк на оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення апеляційний суд задовольняє, позаяк з матеріалів справи убачається, що судовий розгляд відбувся 18.03.2021, однак відомостей про направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови немає, при цьому на форзаці останньої сторінки містяться дані про отримання ОСОБА_1 судового рішення 24.03.2021. З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, оскільки такий пропущений через поважні причини.
Водночас, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Відповідно до пункту 2. 5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується беззаперечними доказами, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №088478 від 01.03.2021, 01 березня 2021 року, о 10 год 10 хв, в смт Великий Бичків, по вул. Гоголя, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Volvo V70", н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, зміст протоколу підтверджує, що ОСОБА_1 відмовився і від підписання протоколу та від надання будь-яких пояснень щодо вказаної події (а. с. 1).
Вищезазначений факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я підтверджується відповідним направленням до Рахівської РЛ. (а. с. 2).
Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння підтверджено поясненнями свідків події громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які своїми підписами засвідчили, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я (а. с. 4, 5).
Зміст письмових додаткових пояснень ОСОБА_1 , які містяться у матеріалах справи, свідчить про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом без водійського посвідчення, при цьому вказав, що пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився через те, що поспішав (а. с. 14).
З розписки ОСОБА_4 убачається, що вона зобов`язується забрати автомобіль марки «Volvo V70», н. з. НОМЕР_1 , який належить водію ОСОБА_1 , та не передаватиме транспортний засіб до повного витвереження водія та вирішення питання по суті (а. с. 6).
Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3850421 від 01.03.2021, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП (а. с. 9).
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання та розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що капітан поліції ОСОБА_5 був упереджений під час зупинки, встановлення особи водія та пропозиції направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння і складанні протоколу щодо нього за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у поліцейського були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Суд також вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - відсутні, оскільки вказані свідки були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість капітана патрульної поліції ОСОБА_5 в результатах розгляду справи, - у підтвердженні таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що працівник патрульної поліції діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких підтверджуючих даних, як свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейських були вчинені незаконні методи, примус чи інші дії, докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги. Отже, доводи апелянтки ОСОБА_6 про застосування начебто фізичного насилля до ОСОБА_1 з боку працівників поліції, - апеляційний суд вважає надуманими й такими, що не відповідають дійсності.
Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення ОСОБА_1 не зафіксовані належним чином, а сам водій нібито був позбавлений права на захист, - апеляційний суд вважає безпідставними й такими, що не підтверджуються жодними доказами, які наявні у матеріалах справи та не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5. ПДР.
Апеляційний суд визнає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння до медичного закладу, даних про автомобіль та відомостей про його власника. Апеляційний суд відхиляє ці доводи, позаяк вважає, що матеріали справи містять достатньо беззаперечних доказів, які підтверджують і факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та конкретно факт відмови останнього від проходження медичного огляду. Зокрема про це свідчить протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №088478, направлення водія ОСОБА_1 на медичний огляд від 01.03.2021, пояснення свідків та додаткові, надані у суді першої інстанції, письмові пояснення ОСОБА_1 .
Відхиляючи доводи апелянтки про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з недотриманням вимог, передбачених Інструкцією з оформлення адміністративних матеріалів про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, - на переконання апеляційного суду ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки протокол оформлений правильно, з чітким дотриманням приписів Інструкції, а його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Наявні у матеріалах справи пояснення свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 - спростовують доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, ґрунтуються виключно на письмових свідченнях здебільшого працівників поліції, а не реальних свідків чи очевидців події.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2. 5 ПДР і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення щодо нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Як убачається з довідки, сформованої на підставі даних інформаційно-телекомунікаційної системи Інформаційного порталу Національної поліції, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а. с. 3). З огляду на наведене щодо нього не застосовувалось стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представниця, - адвокатка Білас Л. В., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Поновити адвокатці Білас Л. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Білас Л. В. інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан