ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/1314/21 Головуючий в 1 інст. Задорожко Д.А.
Провадження № 33/807/552/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Мовчан О.Г., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 2 липня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454,00 гривні,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 6 квітня 2021 року о 23 годині 06 хвилині на автошляху Харків-Сімферополь 343 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем OPEL KADETT, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ВРР ЗО. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що його було зупинено працівниками поліції, оскільки апелянт наголошує, що не міг перебувати на 343 км автошляху Харків - Сімферополь. У зазначений день, апелянт не виїжджав за межі міста.

Крім того, відеозапис в матеріалах справи фіксує центральну частину міста Василівки 340-341 км автошляху, має інший час 22 година 7 хвилин, ні зазначений у протоколі 23 година 6 хвилин.

Суд першої інстанції на власний розсуд змінив фабулу обвинувачення у адміністративному правопорушенні, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення. Так, суд на власний розсуд визначив для автомобіля інше місце, ніж зазначено у протоколі (за межами міста) й додав при цьому напрямок руху.

Протокол не містить в собі визнання ОСОБА_1 вживання алкогольних напоїв. Таке визнання просто відсутнє. Вказана обставина підтверджується безпосередньо записом у протоколі з якого не вбачається, що пиво містило в собі алкоголь, як складову та не виключає можливість вжиття безалкогольного пива.

Матеріли справи не містять в собі послідовності проведеного огляду, оскільки не містять доказів, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на місця зупинки.

Крім того, працівниками поліції не видавалось направлення водія на огляд до медичного закладу.

Апелянт також наголошує, що відеозапис правопорушення був знятий працівниками поліції з порушенням вимог відомчої інструкції, оскільки не є безперервним, а складається лише з фрагментів.

Час на відеозаписі не збігається з часом, зазначеним у документах. Враховуючи відеозапис, на думку апелянта, можливо встановити, що до зупинки транспортного засобу було проведено огляд водія, що ставить під сумнів беззаперечність доказів його винуватості.

Відомості про відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення були внесені після виготовлення протоколу і вручення його копії ОСОБА_1 , чим порушено вимог відомчої інструкції.

Просить суд апеляційної інстанції постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Мовчан О.Г., перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №161294 від 6 квітня 2021 року (а.с.1), яким вказано, що на втошляху Харків-Сімферополь 343 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем OPEL KADETT, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Василівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» ВРР ЗО. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України;

- рапортом працівника поліції (а.с.2), з якого вбачається, що під час несення служби 4 квітня 2021 року було зупинено автомобіль д.н. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , 1989 року народження, котрий згідно висновку медичного огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння (0,68 проміле);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 6 квітня 2021 року (а.с.3), яким вказано, що ОСОБА_1 6 квітня 2021 року перебував в стані алкогольного сп`яніння (0,68 проміле);

- оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску, на якому містяться відео файли (а.с.64), з яких вбачається обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Наведені докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури, об`єктивно узгоджуються між собою та переконливо доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, доводи про нібито розбіжності у часі, оскільки під час апеляційного перегляду не було встановлено істотних порушень, які виключають винуватість ОСОБА_1 .

Так, з відеозапису правопорушення вбачається, що початком фіксування огляду є 23 година 32 хвилини.

Висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння встановлено, що водій ОСОБА_1 направлено на огляд 6 квітня 2021 року о 23 годині 30 хвилин, а точний час огляду - 23 година 40 хвилин.

Протокол відносно ОСОБА_1 складено о 23 годині 50 хвилин, в якому вказано, що час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення - 23 година 06 хвилин.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи не відтворює перебігу усіх подій.

Однак, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на відеозаписі вбачається, що ОСОБА_1 під час огляду в закладі охорони здоров`я не заперечував факту керування транспортним засобом та в лікарні вказав, що вживав пиво.

Крім того, ОСОБА_1 в протоколі, а саме в графі «пояснення» вказав, що вживав один літр пива та керував транспортним засобом «Опель Кадет».

Суд наголошує, що відеозаписом правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального засобу, який показав позитивний результат - 0,68 проміле, що свідчить про порушення ним вимог п.2.9 «а» ПДР України.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції під час події істотно порушили вимоги діючого законодавства, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб захисту для уникнення відповідальності, оскільки до часу судового розгляду справи, ОСОБА_1 не заперечував проти дій працівників поліції і медичного персоналу, що підтверджується відеозаписом правопорушення.

Щодо відсутності направлення водія на огляд, суд вважає, що за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи не свідчить, що перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки відеозаписом правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 в медичному закладі пройшов огляд, без будь-яких зауважень і заперечень з його сторони.

Скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 2 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 311/1314/21