Справа №592/4346/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Онайко Р. А.
Номер провадження 33/816/369/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участі секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/4346/21 за апеляційною скаргою захисника Солошенко Л. Є. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 16.07.2021, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на підставі ст. 38 КУпАП закрито із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого адвоката Шершак-Гукової А. М.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Солошенко Л. Є.

установив:

В апеляційній скарзі захисник Солошенко Л. Є просить скасувати постанову судді в частині визнання винуватим ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, оскільки і в діях водія автомобіля Форд ОСОБА_2 міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Висновки судді щодо неприйняття експертизи не ґрунтуються до вимогах закону. Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано статтею 247 КУпАП. Тлумачення абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Таким чином, вина осіб, що притягуються до відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №133957 від 05.04.2021 водій ОСОБА_3 притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за те, що 05.04.2021 о 15:20 в м. Суми по вул. Першотравневій поблизу буд. 20, керуючи т/з Сузукі, д. н. з. НОМЕР_1 перед розворотом завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині, призначеній для руху в даному напрямку, при виконанні маневру не з крайнього лівого положення не дав дорогу попутнім т/з та допустив зіткнення з т/з Форд, д. н. з. НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження т/з, чим порушив вимоги п. 10.4 ПДР.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 16.07.2021 визнано ОСОБА_3 винуватим у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито, у зв`язку із закінченням передбачених ст. 38 КУпАП строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вислухавши доводи захисника Солошенко Л. Є. та Овчаренка М. І., які підтримали апеляційну скаргу, доводи потерпілого ОСОБА_2 та його представника Шершак-Гукової А. М. про залишення постанови судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №133957 від 05.04.2021, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що водій ОСОБА_3 , керуючи т/з Сузукі, д. н. з. НОМЕР_1 , перед розворотом завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині, призначеній для руху в даному напрямку, при виконанні маневру не з крайнього лівого положення не дав дорогу попутнім т/з та допустив зіткнення з т/з Форд, д. н. з. НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження т/з, чим порушив вимоги п. 10.4 ПДР.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, об`єктивно підтверджується, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими доказами у справі, а саме:

- поясненнями в суді першої інстанції та апеляційному суді потерпілого ОСОБА_2 , згідно яких він рухався за ОСОБА_3 , який розпочав маневр повороту праворуч, проте потім увімкнув лівий покажчик повороту та почав здійснювати розворот. Він з метою уникнення зіткнення виїхав на зустрічну смугу руху;

- схемою місця ДТП від 04.04.2021 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 133957 від 05.04.2021, на якій зафіксовано дорожню обстановку після зіткнення т/з Сузукі, д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та Форд, д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 із проведенням відповідних замірів, а саме розташування автомобілів на дорозі, ширина проїзної частини тощо, а також пошкодження цих т/з, отриманих унаслідок ДТП;

- висновком експерта № 110 від 07.07.2021, де зазначено, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Сузукі» повинен був діяти відповідно вимог п. 10.1, 10.4 ПДР і мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання вимог п. 10.1, 10.4 ПДР. В діях водія автомобіля «Сузукі» вбачається невідповідність вимогам 10.1, 10.4 ПДР, які знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти цим доказам.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП, настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, крім іншого, т/з. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 10.4 ПДР, згідно яких перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним т/з, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним т/з. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним т/з, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового т/з, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд встановивши закінчення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, протягом якого може бути накладено стягнення, мав закрити провадження у справі, не роблячи висновків щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не ґрунтуються на законі, оскільки згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Тобто, закриття провадження на підставі ч. 2 ст. 38 і п. 7 ст. 247 КУпАП можливе тільки за одночасної наявності таких умов: 1) вчинення правопорушення; 2) сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення.

Необхідно зауважити, що під строком розуміють тривалість часу, з початком перебігу або із спливом якого правові норми пов`язують настання певних юридичних наслідків. При цьому строк розглядається у двох формах існування: позитивній (коли юридичні наслідки пов`язуються із спливом строку) і негативній (коли юридичне значення має саме перебіг строку).

Як вбачається зі змісту п. 7 ст. 247 КУпАП, законодавець розглядає встановлений трьохмісячний строк у його позитивній формі, адже передбачає такі правові наслідки його спливу як закриття провадження у справі. При визначенні початку перебігу вказаного строку законодавець використовує суб`єктивні та об`єктивні критерії. Використання об`єктивного критерію передбачає обчислення строку з моменту вчинення правопорушення, суб`єктивного з моменту, коли уповноважена особа отримала чи повинна була отримати інформацію щодо порушення належного йому права, свободи чи охоронюваного законом інтересу. При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення правопорушення протиправної, винної дії чи бездіяльності (ст. 9 КУпАП).

З огляду на викладене, закриття провадження у справі за п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки правопорушення. Наявність можливого правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі з цих підстав, оскільки мова в них йде виключно про неможливість накладення стягнення, а не про звільнення від адміністративної відповідальності в цілому.

Зокрема, однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ст. 247 КУпАП), тобто у разі, якщо факту вчинення правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1, а не п. 7 ст. 247 КУпАП.

Твердження сторони захисту не спростовують зазначені в постанові судді докази, які в своїй сукупності свідчать про порушення саме ОСОБА_3 п. 10.4 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Відповідно вимог п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В рішенні ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», яке з урахуванням положень ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, констатовано, «що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави».

Апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 16.07.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника СОЛОШЕНКО Л. Є. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов