ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/771/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

14 вересня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Сердюка О.О. на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 22.09.2020 р. о 19:15 год. в м. Харкові по вул. Клочківській, 220 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Caravelle, державний номер НОМЕР_1 , став учасником ДТП та мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, від огляду на місці скоєння ДТП водій відмовився, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, погодився пройти огляд в КНП ХОР ОНД у лікаря нарколога. Згідно висновку № 1854 від 22.09.2020 р. лікаря нарколога КПН ХОР ОНД водій знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сердюк О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що постанова суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, складена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судовий розгляд відбувався без участі ОСОБА_1 чим було порушено його право на захист.

Разом з цим, в апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження. Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження мотивована тим, що він не був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи.

Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, клопотання захисника Сердюка О.О. про поновлення строку підлягає задоволенню.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , а також його захисник Сердюк О.О. не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення судових повісток зі зворотнім повідомленням, однак відповідно до довідки Укрпошти ОСОБА_1 судову повістку не отримав у зв`язку з відсутністю за вказаною адресою. Захисник ОСОБА_1 адвокат Сердюк О.О. надав заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сердюк О.О., виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цього провадження.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, які містяться в:

протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 371156 від 22.09.2020 року (а.с. 1);

довідці ст. інспектора ВРтОМ ДТП УПП в Х/о ДПП ст. лейтенанта поліції Дробота А. С., відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних НАІС ДДАІ отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 09.10.2014 року. (а.с. 2);

акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22.09.2020 р., відповідно до якого огляд був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода, порушення координації рухів. Свідки огляду: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . (а.с. 3);

висновку КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» № 1854 від 22.09.2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, огляд проведений лікарем ОСОБА_4 . (а.с. 4);

письмових поясненнях ОСОБА_2 в яких він зазначає, що 22.09.2020 р. о 20:05 год. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 22 був залучений в якості свідка при проходженні ОСОБА_1 тесту на стан алкогольного сп`яніння. В його присутності водій автомобіля Volkswagen Caravelle, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння та погодився проїхати до КНП ХОР ОНД для здачі аналізів. (а.с. 5);

письмових поясненнях ОСОБА_5 , в яких вона зазначає, що 22.09.2020 р. приблизно о 19:15 год. вона рухалася зі своїм чоловіком на автомобілі Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_3 , по вул. Клочківській в бік вул. Отакара Яроша. В районі буд. № 220 по вул. Клочківській відчула удар в задню частину автомобіля. Коли вони вийшли з автомобіля, то побачили, що водій автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з їхнім автомобілем. Водій автомобіля Volkswagen спочатку просто сидів за кермом, а потім вийшов до них та почав щось незрозуміле пояснювати. Він мав неприємний запах алкоголю, невпевнено стояв на ногах, а потім і взагалі почав тікати. Крім водія в автомобілі ще знаходилася жінка, яка сиділа на передньому сидінні поруч з водійським сідінням і тримала двох малолітніх дітей, через деякий час ця жінка з дітьми пішла. Потім водій автомобіля Volkswagen Caravelle, державний номер НОМЕР_1 , намагався сісти за кермо свого автомобіля та вже вдруге втекти, але її чоловік йому не дозволив цього зробити, після чого водій почав їм погрожувати. (а.с. 6);

письмових поясненнях ОСОБА_3 в яких він зазначає, що 22.09.2020 р. о 20:05 год. він був залучений в якості свідка при проходженні ОСОБА_1 тесту на стан алкогольного сп`яніння. В його присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан сп`яніння на місці. Погодився проїхати до КНП ХОР ОНД для здачі аналізів. (а.с. 7);

розписці ОСОБА_6 від 22.09.2020 року відповідно до якої він зобов`язався не допускати до керування ОСОБА_7 та доставити його автомобіль Volkswagen Caravelle, державний номер НОМЕР_1 до місця проживання власника транспортного засобу. (а.с. 8);

відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліцейських, записи , , на яких зафіксовано, як ОСОБА_1 пояснював, що він не сидів за кермом автомобіля, при цьому не міг пояснити, хто саме сидів за кермом, якийсь ОСОБА_8 , а свідок події підтвердив, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля. Також на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 в присутності поліцейських нецензурно виражався, кричав, поводив себе таким чином, що не відповідало обстановці.

Вказані обставини стали об`єктивною підставою для складання працівниками поліції протоколу, відповідно до вимог ст. 254 КУпАП.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто він не звертався до суду із скаргою в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддярозглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та знехтував положеннями закону щодо розгляду справи в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 в провадженні районного суду перебувала з 20.10.2020 року та суддею двічі призначались судові засідання.

Статтею 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В судове засідання, яке було призначено на 23.11.2020, було відкладено за клопотанням захисника Сердюка О.О., який не зміг з`явитись в судове засідання у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні та 09.12.2020 року захисник Сердюк О.О. знову звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному.

Як вбачається з матеріалів провадження, між ОСОБА_1 та адвокатом Сердюком О.О. було укладено договір про надання юридичної допомоги від 19.11.2020 року, тобто ОСОБА_1 не був позбавлений можливості скористатись юридичною допомогою в судових засіданнях для захисту своїх прав та інтересів або надати до суду письмові пояснення, однак осатаній таким правом не скористався.

Неодноразова неявка в судові засідання ОСОБА_1 та його захисника та надання ними заяв про перенесення судових засідань, суддею першої інстанції були розцінені, як умисне затягування розгляду адміністративного протоколу, з метою уникнення ним відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади, а не понесення відповідальності за скоєне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.

Таким чином, апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання апелянта на порушення судом першої інстанції прав ОСОБА_1 бути присутнім у судовому засіданні.

При розгляді справи судом апеляційної інстанції порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду, наведених в апеляційній скарзі, допущено не було.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Сердюка О.О. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2020 року .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сердюка О.О. залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2020року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков