Провадження № 3/161/4113/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року м. Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130, ст. 185КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 113291 від 30.06.2021 року, ОСОБА_1 , 30.06.2021 року о 00:42 год. у м. Луцьку на перехресті вул. Словацького та вул. Шевченка, поблизу кафе «Базилік» керував транспортним засобом BMW 528, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 369 від 30.06.2021 року.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надалі, 30.06.2021 року о 00:49 год. гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського ОСОБА_2 при виконанні ним службових обов`язків, а саме залишив місце вчинення адміністративного правопорушення до складання адміністративних матеріалів.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що 30.06.2021 року о 00:42 год. у м. Луцьку на перехресті вул. Словацького та вул. Шевченка він будь-якими транспортними засобами не керував, а тому складення відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, є незаконним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У свою чергу, диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Судом встановлено, що у розглядуваному випадку інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення за ст. 185 КУпАП, було причинно-наслідковим від необхідності складення відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від яких останній, шляхом самовільного залишення місця вчинення адміністративного правопорушення та всупереч вимозі працівників поліції, ухилявся.

Разом з тим, жодних доказів, які б свідчили про те, що саме ОСОБА_1 , 30.06.2021 року о 00:42 год. у м. Луцьку на перехресті вул. Словацького та вул. Шевченка, поблизу кафе «Базилік» керував транспортним засобом BMW 528, д.н.з. НОМЕР_1 , матеріали справи не містять.

Зокрема, єдиним доказом, який вказує на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом BMW 528, д.н.з. НОМЕР_1 є рапорт працівника поліції.

Однак, візуальне спостереження за неправомірними діями осіб, яке фіксується шляхом написання відповідних рапортів працівниками органу Національної поліції, може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

При цьому, усі інші докази, в тому числі й матеріали відеофіксації , не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а пояснення будь-кого із свідків, які б засвідчили даний факт, взагалі відсутні.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства», «Schenk v. Switzerland»).

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованихпрезумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Підсумовуючи зазначене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що посадовою особою, яка склала адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано жодних належних та допустимих доказів того, що останній 30.06.2021 року о 00:42 год. у м. Луцьку на перехресті вул. Словацького та вул. Шевченка, поблизу кафе «Базилік» керував автомобілем BMW528, д.н.з. НОМЕР_1 , а тому й підстави стверджувати, що останній самовільно залишив місце оформлення адміністративних матеріалів за фактом правопорушення, яке він не вчиняв, у даному випадку відсутні.

Таким чином, у даному випадку відсутні вагомі, чіткі і узгоджені між собою ознаки, які надають можливість констатувати, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП доведено «поза розумним сумнівом».

За таких обставин суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахування наведених вище обставин, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 130, 185 КУпАП, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук