Дата документу Справа № 310/9409/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/9409/20 Головуючий в 1 інст. Вірченко О.М.
Провадження №33/807/169/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Соботюка В.А., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постановуБердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2021 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 16 грудня 2020 року о 21 год. 58 хвил. в м. Бердянську по вул. Вроцлавській. 81 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер». результат позитивний 1,19 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (А) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що при накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції не дотримався вимог ст.33 КУпАП та не врахував п.28 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі спочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавив його права керування транспортними засобами, однак він не мав такого права, оскільки посвідчення водія не отримував.

Враховуючи викладене, просить постанову районного суду змінити, виключити з постанови посилання на накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними строком на один рік.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили виключити накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суддя не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23,33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

А також не дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Як убачається з постанови судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2021 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто судовий збір.

На думку апеляційного суду, твердження апелянта про те, що він не мав і не має посвідчення водія, а тому на нього не може бути накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, заслуговують на увагу.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно довідки, яка знаходиться в матеріалах справи, від 17.12.2020 р. виданої інспектором Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Шміт Т.Ю., за обліками Національної поліції України гр. ОСОБА_1 , 1994 р.н., посвідчення водія не отримував (а.с.4).

Таким чином, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддею не в повній мірі досліджено матеріали справи щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП та порушено приписи ст.33 КУпАП і призначено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, що суперечить санкції статті ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає накладення на інших осіб стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, який взагалі не мав такого права, суддя не врахував також і роз`яснень, викладених у пункті 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими визначено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова судді зміні шляхом виключення накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення його права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Виключити з резолютивної частини постанови посилання суду на накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник