Справа № 203/2429/21
Провадження № 3/0203/1774/2021
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 вересня 2021 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Черваньова Ю.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої барменом, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.156 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 716143 від 17.06.2021 року ОСОБА_1 17.06.2021 року о 08.50 годині в кафе за адресою: АДРЕСА_2 здійснила продаж алкогольного напою без марок акцизного податку, чим порушила ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етілового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнала, пояснила, що на пляшці горілки, з якої вона продала 100 мл даного напою, була марка акцизного податку, однак вона відклеїлась, тому на момент продажу була відсутня.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 156 КУпАП настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

З матеріалів справи вбачається, що джерелом інформації про вчинення адміністративне правопорушення була усна заява ОСОБА_2 .

На підставі абзацу 3 п. 1 розділу ІІ «Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події» (далі Порядок), затвердженого наказом МВС № 100 від 08.02.2019 року, під час особистого звернення заявника з усним повідомленням, уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції фіксує відомості шляхом внесення їх до протоколу прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, форму якого затверджено додатком 2 до цього Порядку.

Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку уповноважена службова особа на лицьовому боці письмових заяв (повідомлень), протоколів прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію, рапортів поліцейських проставляє штамп реєстрації заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, форму якого наведено в додатку 3 до цього Порядку.

З протоколу про прийняття заяви про вчинене правопорушення (а.с.2) вбачається, що він не містить штампу реєстрації заяви, дати та підпису особи, яка прийняла заяву, тому суд вважає його недопустимим доказом.

В своїх поясненнях (а.с.4) ОСОБА_3 зазначає, що він працюючи в КП «Муніципальна варта» разом з колегою ОСОБА_2 провели контрольну закупівлю горілки у кількості 100 мл в кафе, однак матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували законність підстав проведення такої закупівлі. При цьому суд зауважує що Муніципальна варта є громадським формуванням й чинним законодавством її не наділено повноваженнями для проведення контрольної закупівлі.

Відповідно до абз.5 п.8 Порядку зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 17 від 16 січня 2012 року, про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, для зберігання в обладнаному приміщенні відповідальна особа заповнює квитанцію за формою згідно з додатком 2, яка долучається до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

З протоколу огляду та вилучення (а.с.6) вбачається, що в кафе було вилучено 1 пляшку горілки «Петриківська» об`ємом 0,7 л без марки акцизного податку, яку відповідно до квитанції№ 553 передано на зберігання.

Однак зазначена квитанція не відповідає вимогам абз.5 п.8 Порядку зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 17 від 16 січня 2012 року, оскільки така форма передбачена у разі вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. У разі вилучення речей у справі про адміністративне правопорушення повинна була заповнюватись квитанція, форма якої передбачена додатком 2 до вказаного Порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що квитанція № 553 є недопустимим доказом, оскільки була отримана в результаті неналежної правової процедури.

Серед іншого, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.156 КУпАП тягне за собою накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

В поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що горілку було придбано за 10 гривень, однак матеріали справи не містять відомостей щодо конфіскації грошей, отриманих від продажу предметів торгівлі.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями порушила ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Однак зазначена норма передбачає, зокрема, порядок отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі, що не відповідає об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП. При цьому, суд зауважує, що необхідність позначення алкогольних напоїв марками акцизного податку визначено ч.4 ст.11 вказаного Закону.

Європейський суд з прав людини зазначає, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008).

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст.156 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

У зв`язку з чим суд не може самостійно перебирати на себе функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає обережності дій суду при вирішенні питання про тягар доказування в такій категорії справ.

З огляду на зазначене суд позбавлений змоги самостійно витребувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів, які об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, тому в її діях відсутній склад даного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Речові докази - 1 пляшка горілки «Петриківська» місткістю 0,7 л повернути володільцю. Повний текст постанови складено 09 вересня 2021 року.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Ю.М. Черваньова