печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року cуддя Печерського районного суду м. Києва Смик С.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 123177 від 24.07.2021 року, ОСОБА_1 24.07.2021 року о 00.13 год. керувала автомобілем «PORSCHE PANAMERA» д.н. НОМЕР_1 на Набережному шоссе, 25, у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилася у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилався, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направилав на адресу суду письмові пояснення. У своїх поясненнях зазначла, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини останньої. Звернула увагу, що поліцейськими не було повідомлено останній причини зупинки та не зрозуміло яким чином останні виявили у неї зазначені у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння та запис із портативного відеореєстратора не вівся патрульними під час зупинки транспортного засобу. Одразу після отримання протоколу, ОСОБА_1 пройшла огляд у лікаря-нарколога, відповідно до висновку якогого, вона не перебуває у стані алкогольного спяніння. На підставі викладеного просила закрити провадження по справі за відсутністю в його діях сладу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, пояснення особи, яка притягується до адмінстративної відповідальності, суддя дійшов наступного висновку.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони Здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно вимог ст. 266 КУпАП та п. 2. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають оглядові на стан такого сп`яніння.

У разі відмови водія, згідно п. 7. І розділу Інструкції, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.п.17,20 розділу ІІІ, зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку; висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Згідно ч.ч.3,4,5 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відтак, доводи ОСОБА_1 в тій частині, що вона самостійно звернулася до медичного закладу, де пройшла огляд на стан сп`яніння, результат якого не виявив в її організмі алкоголю, суддею до уваги не приймається, оскільки, такий огляд проводився не в присутності поліцейського та ОСОБА_1 було порушено вимоги ст. 266 КУпАП, щодо огляду водія на стан сп`яніння, а тому відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним. Окрім того, водієві інкримінується саме відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не твердження щодо перебування останньої в означеному стані, відтак не зрозуміло який факт має підтвердити чи спростувати висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 28.07.2021 року.

Разом з тим, пояснення ОСОБА_1 щодо порушення огляду працівниками поліції останньої ьа виявлення ознак сп`яніння приймаються суддею до уваги та не спростовуються відеозаписом із бодікамери, який долучений до матеріалів справи.

Так, при дослідженні відеозаписів з нагрудної камери патрульного поліцейського, суд звертає увагу на порушення законодавства, що регулює порядок та процес відеозапису патрульними поліцейськими за допомогою нагрудної відеокамери.

Так. відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису. засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі автоматичну фото- і відеотехніку. з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Відповідно п. 1.3. «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100 використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції.

Відповідно до вимог п. 3.3 розділу 111 зазначеної Інструкції, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно; при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

П. 3.5. Розділу III Інструкції визначено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Таким чином, як вбачається із відеозапису долученого до матеріалів справи, зазначена відеофіксація є уривчастою та неповною, що не відповідає вимогам Інструкції.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ССПЛ «Маліге (Маїіре) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»),

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не славить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомог)', право па безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 123177 від 24.07.2021 року складений відносно ОСОБА_1 є таким, що не відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, а відеозапис, зроблений із порушенням вимог чинного законодавства, відтак є не допустимими доказами та не можуть розглядатися як підстава для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зазначеному вище порядку та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зрозумілою та не передбачати її неоднозначного тлумачення. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Між тим, згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, не доведено поза розумним сумнівом, що мали місце події, які викладені в протоколі про адмінпорушення, зокрема, відеозапис події вівся не з самого початку, відтак неможливо встановити дійсну хронологію подій, що мають важливе значення для прийняття рішення по справі, а саме встановлення патрульним поліцейським наявність ознак сп`яніння, які і були підставою для огляду водія, суд всі сумніви з цього приводу тлумачить на користь особи, яка притягається до відповідальності, а інші докази вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.

На підставі викладеного вище, згідно п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, 283-284 КпАП України, на підставі ст. 247 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.І. Смик