Справа № 344/7924/21
Провадження № 33/4808/545/21
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Шаблія Владислава Павловича, розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.08.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає по АДРЕСА_1 ,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік із стягненням судового збору, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі захисник Шаблій В.П. просить постанову суду скасувати як необґрунтовану та невмотивовану, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, а провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх доводів посилається на невідповідність суті обвинувачення дійсним обставинам події. Стверджує, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, у зв`язку із тим, що той перетнув перехрестя на червоний сигнал світлофору, з чим ОСОБА_1 не погодився, але з огляду на пізній час доби, з метою прискорення процедури, запропонував сплатити штраф на місці. Через деякий час на місце зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , під`їхав новий екіпаж поліції й ОСОБА_1 почали звинувачувати у перебуванні в стані наркотичного сп`яніння, запропонувавши пройти тест, на що ОСОБА_1 погодився. Через деякий ОСОБА_1 стали пропонувати пройти огляд на стан вже алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що той погодився. Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_1 чітко бачив як свідки підписували документи до часу проходження ним огляду. Сторона захисту наголошує на тому, що ОСОБА_1 декілька разів намагався продути прилад, проте він не спрацьовував, а потім показував різні показники, й на показнику 0,69 проміле працівники роздрукували результат огляду, з якими ОСОБА_1 не погодився та просив пройти повторний огляд або направити його до медичного закладу, на що отримав відмову, яку працівники поліції обґрунтовували спливом тривалого часу. В апеляційній скарзі, сторона захисту висловлює певні сумніви щодо технічної справності приладу «Драгер». Вважає, що суд безпідставно відхилив пояснення ОСОБА_1 , та залишив поза увагою неналежність протоколу про адміністративне правопорушення як доказу, внаслідок нечіткого формулювання, та невідповідності місця вчинення адміністративне правопорушення місцю фактичної зупинки транспортного засобу, оскільки подія відбулась на перехресті вулиць Стуса-Миколайчука, в той час як в протоколі зазначено - на вулиці Стуса, 13. Наголошує на наявності інших суперечливих доказів по справі, зокрема пояснень свідка ОСОБА_2 , який в судовому засіданні суду першої інстанції повідомляв, що місцем вчинення адміністративне правопорушення було перехрестя вулиць Івасюка-Стуса, а також про те, що пояснення ним були складені власноручно, в той час як пояснення складені на бланку. Апелянт вважає, що суд однобічно та неповно розглянув справу, не допитав другого свідка по справі, не врахував факт наявної суперечності між показником температури повітря, зазначеним у роздруківки приладу «Драгер» з реальним показником температури. Сторона захисту також вказує на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування. В обґрунтування невинуватості ОСОБА_1 , посилається на відсутність такого доказу як відеозапис, який зазначений у протоколі, проте не долучений до матеріалів провадження. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував відомості, що характеризують особу ОСОБА_1 , проте дійшов висновку про відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин. На думку апелянта, працівниками поліції грубо порушені приписи Інструкцій, а тому огляд є недійсним в розумінні ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за наступних обставин: 16.05.2021 року о 03-21 год. по вул. Стуса, буд. 13 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген Пасат номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер ARNK-0087 в присутності двох свідків на місці. Результат огляду 0,69 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, та притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення.

В судовому засіданні апеляційного суду, особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, захиснику Шаблію В.П., роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 та його захисник Шаблій В.П. підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду скасувати, провадження по справі закрити. ОСОБА_1 пояснив, що він не вживав алкогольні напої, й погодився на всі пропозиції працівників поліції, пройшов огляд, з результатом якого не був згідний й просив працівників поліції доставити його в медичний заклад, проте вони відмовили, обґрунтовуючи тим, що з часу його зупинки минув термін протягом якого лікар має право проводити огляд на стан сп`яніння.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги, доходжу висновку, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, постанову суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддаючи його адміністративному стягненню, суд першої інстанції всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, перевірив фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, дав їм належну оцінку, й дійшов обґрунтованого висновку, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, з чим повністю погоджуюсь.

Так, п. 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП, зокрема й за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається, суть адміністративного правопорушення в протоколі серії ААБ №122729 від 16.05.2021 року викладена наступним чином: «16.05.2021 року о 03-21 год. в м. Івано-Франківську по вул. Стуса, буд. 13, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген Пасат д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер ARНK-0087 в присутності двох свідків на місці. Результат огляду 0,69 проміле» (а.с. 1).

Вважаю, що вказане обвинувачення підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами, а саме:

- роздруківкою зі спеціального технічного засобу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці - приладу «Драгер 6820» ARНK-0087 (а.с. 2), з результатом тесту 0,69 % проміле, яка підписана ОСОБА_1 ;

- актом огляду водія (а.с. 3), складеному у присутності двох свідків, ними підписаний, в якому зазначені ознаки сп`яніння, що були виявлені у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, з вказівкою на результат огляду 0,69 % проміле, та на відмову ОСОБА_1 від підпису;

- направленням на огляд водія з метою виявлення алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому також зазначено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння й вбачається, що в медичний заклад для проходження такого огляду ОСОБА_1 не доставлявся (а.с. 4).

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 (а.с. 5) та ОСОБА_3 (а.с. 5), якими засвідчено, що 16.05.2021 року о 03-36 год. в м. Івано-Франківськ по вул. В.Стуса, буд. 13, водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», результат якого показав 0,69% проміле.

Акт огляду водія та направленням на огляд, відповідають додатку 2, 3 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріали провадження також містять постанову про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він 16.05.2021 року о 03-23 год. в м. Івано-Франківськ на перехресті вулиць Стуса-Миколайчука, керуючи транспортним засобом, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений сигнал світлофору (а.п. 6).

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 визнаю їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП, та вважаю, що вимоги ст.ст. 256, 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція), поліцейськими дотримано.

Зазначені вищі докази, у своїй сукупності та взаємозв`язку, вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, у зв`язку із порушенням ПДР України, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, він погодився на пропозицію працівника поліції пройти огляд на місці, пройшов відповідний огляд, погодився з його результатом, внаслідок чого складено висновок про його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене вважаю, що суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 містять ознаки саме такого правопорушення.

Доводи сторони захисту про однобічність та неповноту судового розгляду, не знайшли свого підтвердження.

Вбачається, що судом першої інстанції приймались дії щодо витребування як доказу по справі відеозапису з Управління ПП ДПП в Івано-Франківської області (ухвала від 02.07.2021 року), який зазначений у протоколі про адміністративне провадження в якості додатку, проте до теперішнього часу жодного відеозапису не надходило (а.п. 38).

Посилання апелянта на відсутність відеозапису, як на підставу відсутності доказів винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому діянні, є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, в той час як доказами в справі про адміністративне правопорушення (ст. 251 КУпАП), є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду, оскільки суд оцінює докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Матеріали справи не містять відомостей про порушення працівниками поліції законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б свідчили про неконкретність пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення.

Доводи сторони захисту про те, що в протоколі належним чином не викладено суть правопорушення, а саме відсутні ознаки сп`яніння, що були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , не є тими істотними порушення закону, які б вказували на неконкретність обвинувачення, за умови, що такі ознаки (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності) містяться в акті огляду водія та направленні на огляд (а.п. 3-4).

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, а не у відмові пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, маючі ознаки алкогольного сп`яніння.

Поліцейські проводять огляд та оформлюють результати огляду лише щодо стану алкогольного сп`яніння за наявності певних умов, а саме, виключно у разі виникнення підозри щодо наявності у водія ознак сп`яніння, визначених п. 3 розділу 1 Інструкції як то: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до приписів п. 9 ІІ Розділу Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення зокрема зазначається: суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Отже, з системного аналізу діючого законодавства вбачається, що виявлення працівниками поліції ознак стану алкогольного сп`яніння у водіїв є свідченням законності їх дій, які надають поліцейському законні підстави вимагати у водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, в той час, як ані приписами Інструкції, ані нормами ст. 256 КУпАП не зазначено обов`язкового відображання в протоколі про адміністративне правопорушення конкретних ознак стану алкогольного сп`яніння, що були виявлені працівниками поліції під час проведення огляду, тому працівники поліції діяли відповідно до норм чинного законодавства.

Вважаю, що суть адміністративного правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №122729 від 16.05.2021 року, викладена відповідно до приписів п. 9 Інструкції, ст. 256 КУпАП, й відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст. 130КУпАП, за якою складено протокол.

Посилання сторони захисту на те, що в письмових поясненнях свідків, що долучені до матеріалів провадження, не міститься вказівка на ознаки сп`яніння, не свідчить про незаконність проведення огляду, оскільки виявлення ознак алкогольного сп`яніння відносяться до дискреційних повноважень працівників поліції, а не свідків.

Посилання апелянта на невідповідність в протоколі про адміністративне правопорушення місця вчинення адміністративного правопорушення місцю фактичної зупинки водія, оскільки подія відбулась на перехресті вулиць Стуса-Миколайчука, в той час як в протоколі зазначено на вулиці Стуса, 13, не є підставою для визнання протоколу недійсним доказом по справі, оскільки подія зафіксована саме по вул. Стуса, й така адреса зазначена у протоколі, і цей факт не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_2 в суді першої інстанції повідомив інше місце вчинення адміністративного правопорушення, а саме перехрестя вулиць Івасюка-Стуса, й інший час проведення огляду, то ці відомості були перевірені судом в сукупності з іншими доказами по справі, зокрема й письмовими поясненнями цього свідка, наданих безпосередньо на місці проведення огляду, та сумнівів у дійсності обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не виникає.

Оскільки свідок ОСОБА_2 не заперечує своєї присутності під час проведення 16.05.2021 року огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , то наданні ним свідчення в суді першої інстанції в частині обставин події, розцінюю як сумлінну помилку щодо таких обставин, враховуючи певний проміжок часу, що сплинув з часу його залучення працівниками поліції як свідка (16.05.2021 року) до часу його допиту в суді першої інстанції (06.08.2021 року).

Той факт, що пояснення ОСОБА_2 складені на бланку, а в судовому засіданні суду першої інстанції він наголошував на тому, що пояснення ним були складені власноручно, не свідчить про порушення процедури оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та жодним чином не спростовує зміст цих пояснень.

Стороною захисту не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що свідок ОСОБА_2 діяв упереджено чи під тиском працівників поліції.

Незгода апелянта з оцінкою судом доказів, не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Протокол про адміністративне правопорушення містить всю необхідну інформацію, в ньому заповнені всі необхідні реквізити, розкрито суть адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, повно зазначено дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, протокол складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області молодшим лейтенантом поліції Самборським Д.Р., без жодних виправлень чи помилок, підписаний як працівником поліції, так й особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.п. 1), тому доходжу висновку про належне його оформлення як доказу по справі, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Доказів того, що до ОСОБА_1 з боку працівників поліції було необ`єктивне ставлення (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо), ОСОБА_1 чи його захисником не надано.

За встановленими вище обставинами, визнаю безпідставними та розцінюю, як спосіб захисту, доводи ОСОБА_1 та його захисника в частині відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, й з урахуванням приписів ч. 2 ст. 33 КУпАП, посилання сторони захисту на безпідставність висновків суду першої інстанції щодо відсутності пом`якшуючих відповідальність обставин, без дослідження відомостей, що характеризують ОСОБА_1 , не впливає на обране судом стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої, не передбачає альтернативних видів розмірів адміністративних стягнень.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Не знайшли свого підтвердження й доводи сторони захисту щодо технічної несправності приладу «Драгер» та незаконності його висновків, внаслідок наявної суперечності показників температури повітря, зазначеної у роздруківки приладу «Драгер» з реальним показником температури.

В роздруківці із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» вказано не температуру повітря, а температуру навколишнього середовища, й даний прилад можна використовувати як при температурі навколишнього середовища +26? С, так і температурі від +14? С до +15? С, а розглядати можливість помилковості показників приладу при його використанні необхідно тоді, коли температура навколишнього середовища більша або менша, ніж та, що визначена умовами використання приладу.

Доводи апелянта в частині того, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду й наголошував працівникам поліції на намірі пройти огляд в медичному закладі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини у скоєному, за умови наявності підписів ОСОБА_1 як на роздруківки приладу «Драгер», так й в протоколі, де в графі «пояснення особи», не міститься жодних зауважень чи заперечень.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, як на підставу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, оскільки ці порушення не є такими, які могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та не впливають на висновок про наявність стану алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Твердження сторони захисту щодо не розгляду судом першої інстанції клопотання про закриття провадження по справі, є безпідставним, оскільки висновок суду про винуватість особи й свідчить про те, що відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

Таким чином доходжу висновку, що при розгляді справи порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.9 «а» ПДР України та складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Висновки суду першої інстанції належним чином мотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі та скасування постанови суду, як про це наголошував апелянт.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Шаблія Владислава Павловича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.08.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло