МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 490/3814/21 Головуючий у місцевому судді Тішко Д.А.
Провадження № 33/812/301/21 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю: секретаря - Чоботаренко Т.І.,

захисника - Морозова В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого,

зареєстрованого за адресою :

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування всіма видами механічних транспортних засобів строк 1(один) рік, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 , 15 травня 2021 року близько 00 год 45хв., керуючи транспортним засобом MAN TGA18400 з номерним знаком НОМЕР_1 , із напівпричепом «Krone SDR27» з номерним знаком НОМЕР_2 , здійснював рух по вул. Велика Морська біля буд.58 в м. Миколаєві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, та відмовився в присутності двох свідків від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, ОСОБА_1 15 травня 2021 року близько 01 год 47хв., керуючи транспортним засобом MAN TGA18400 з номерним знаком НОМЕР_1 , із напівпричепом «Krone SDR27» з номерним знаком НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Пушкінська біля буд.10 в м. Миколаєві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння пальців, відмовився в присутності двох свідків від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Зазначеною постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, а також позбавлення права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком один рік.

Не погоджуючись з постановою судді, особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2021 року та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення №490/3814/21 відносно нього про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначає, що в супереч вимогам чинного законодавства розгляд справи відбувався не законно, матеріали справи та складений протокол містять у собі чисельні порушення, у зв`язку з чим, постанова підлягає скасуванню.

З інкримінованим йому адміністративним правопорушенням не згоден, свою провину не визнав; вважає, що адміністративні матеріали, складені відносно нього, не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують його право на повний, об`єктивний та неупереджений розгляд справи.

Вважає, що при винесені постанови судом першої інстанції не вірно були застосовані норми процесуального та матеріального прав, оскільки не зважаючи на те, що матеріали справи містили суперечливі докази, суд ґрунтувався лише на власних переконаннях та взяв до уваги лише написані працівниками поліції матеріали справи. У зв`язку з цим, справа була розглянута без присутності його та його представника - адвоката Морозова В.Ю., свідків, інспекторів поліції, які складали протокол, суддя першої інстанції не досконало дослідив матеріали, не заслухав думки всіх сторін, та не взяв до уваги грубі порушення працівників поліції.

ОСОБА_1 вказує, що 10 червня 2021 року він надсилав на офіційну електронну адресу Центрального районного суду м. Миколаєва заяву про ознайомлення з матеріалами справи (в дистанційному режимі шляхом надсилання скан-копій матеріалів справи №490/3814/21 на його електронну адресу) проте йому не були надісланні відповідні скан-копії матеріалів справи №490/3814/21, чим, на його думку, було порушено його право на ознайомлення, що прямо передбачено статтею 268 КУпАП. Тому вважає, що суд порушив надане йому законом право на ознайомлення з матеріалами справи.

Крім того, у зв`язку з тим, що він проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , 01 липня 2021 року він надсилав на офіційну електронну адресу Центрального районного суду м. Миколаєва клопотання про скерування справи № 490/3814/21 за підсудністю до Софіївського районного суду Дніпропетровської області, адже розгляд справи в Центральному районному суді м. Миколаєва викликає складнощі, потребує додаткових витрат та часу для прийняття участі у судовому засіданні. Не зважаючи на вищевказані обставини справи, суддя необґрунтовано відхилив вищевказане клопотання.

Також, 30 липня 2021 року ОСОБА_1 надсилав на офіційну електронну адресу Центрального районного суду м. Миколаєва клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у зв`язку з тим, що ним було укладено Договір про надання правової допомоги, з якого вбачається, що захисник по справі проживає у м. Кривий Ріг, тому вважав за доцільне, щоб ОСОБА_2 представляв його інтереси у якості захисника по справі. Додатково зазначає, що присутність на судовому засіданні захисника в іншому місті потребує часу та додаткових коштів, проте, розгляд справи можливий дистанційно шляхом проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Не зважаючи на вищевказані обставини справи та положення чинного законодавства, суддя необґрунтовано відхилив вищевказане клопотання від 30.07.2021 р., про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Вважає, що суддя своїми діями порушив надане йому законом право на правову допомогу.

Щодо фактичних обставин справи, ОСОБА_1 вказує, що 15.05.2021 року близько 00год. 45 хв., в м. Миколаєві по вул. Велика Морська, він керував транспортним засобом «МАN ТGA18400» з напівпричепом «Кrone SDR27» та був безпідставно зупинений, працівниками поліції які зазначили, що в нього спостерігаються ознаки алкогольного сп`яніння.

Після того як йому працівники поліції інкримінували ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», однак від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу він відмовився, проте працівники поліції не звернули увагу на його відмову та одразу склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП, не запропонувавши проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у відповідному лікарняному закладі, як це передбачає ч. 3 статті 266 КУпАП.

Тому апелянт вважає, що не запропонувавши йому проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння працівники поліції порушили вимоги ч. 3 статті 266 КУпАП.

Також звертає увагу, що після того як відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП, працівниками поліції в супереч ч.1 ст. 266 КУпАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Одразу після складання першого протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП, він продовжив керування транспортним засобом «МАN ТGA18400» з напівпричепом «Кrone SDR27» та через одну годину того ж дня, а саме, 15.05.2021 року близько 01 год. 47 хв., був повторно зупинений працівниками УПП в Миколаївській області, які одразу зазначили, що буде складений другий протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП. Йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», від якого він відмовився та працівники поліції не звернули увагу на його відмову та одразу склали другий протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП, не запропонувавши проходження огляду на виявлення стану сп`яніння у відповідному лікарняному закладі.

Також ОСОБА_1 вказує, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння яке міститеся в матеріалах справи № 490/3814/21 було складено за його відсутності, внаслідок чого таке направлення було незаконно долучено до матеріалів справи, оскільки його не було направлено до лікарні з метою виявлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що відносно нього працівниками поліції було складено аналогічні протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП від 15.05.2021 року, в яких зазначено, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки у матеріалах справи про адміністративне правопорушення взагалі не міститься відеодоказ, який надавав би можливість зробити висновок про те, що він керував транспортним засобом 15 травня 2021 року в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Додатково зазначає, що суддею у постанові не зазначено, чи було здійснено ним відповідний аналіз пояснень свідків, які зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_1 наполягає, що він не володів достатніми знаннями у галузі законодавства про адміністративні правопорушення, тому йому необхідна була кваліфікована правова допомога під час розгляду даної справи, зокрема, для складання й написання ґрунтовних заперечень та пояснень, надання додаткових документів, встановлення необхідних фактів та здійснення представництва безпосередньо в судовому засіданні, а суддя першої інстанції опирався лише на письмові показання та докази, не викликавши всіх сторін у судове засідання.

Вважає, те що зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи про те, що він нібито мав ознаки алкогольного сп`яніння, не відповідає дійсним обставинам справи.

Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

На думку апелянта, суддя першої інстанції взяв на себе функції обвинувачення, хоча його вини не доведено, це викликає сумніви у його неупередженості, діям цього судді він не довіряє.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно підійшов до розгляду даної категорії справи, оскільки неприпустимим є спрощений підхід вирішення та прийняття рішення по справі без дослідження всіх істотних обставин справи, що суд знехтував основоположними принципами, а саме: законністю, верховенством права та презумпцією невинуватості. Не взяв до уваги, що матеріали адміністративної справи та протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складені з порушеннями, а саме: в матеріалах справи не міститься відомостей про те, чи притягувалася особа до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення. Зазначена обставина має значення для вирішення питання щодо належної правової кваліфікації вчиненого правопорушення, зокрема, наявності або відсутності повторності вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 4, 5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395) поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання і неотримання особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, жодної інформації стосовно повторності вчинення правопорушення, суду не було надано.

В матеріалах справи не містяться повний фрагмент відеозапису з нагрудних камер працівників поліції щодо події яка сталася, в матеріалах справи відсутня довідка чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія, та після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП, його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Посилаючись на викладене, просив скасувати постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2021 року.

Заслухавши пояснення захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, на підтримку апеляційної скарги, свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, з явними ознаками наркотичного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , суддею, у відповідності з ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 110350 від 15.05.2021 року та доданими до протоколу: Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 114246 від 15.05.2021 року та доданими до протоколу: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 110350 від 15.05.2021 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 15 травня 2021 року о 00:45 год., в м. Миколаєві по вул. Велика Морська, 58 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом засобом «МАN ТGA18400» н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Кrone SDR27» н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка не відповідає дійсності, почервоніння обличчя) у встановленому законом порядку в присутності двох свідків водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, водій відмовився, також водієві було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медзакладі - водій від медогляду відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Даний протокол підписаний свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були присутні при пропозиції працівниками поліції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водію ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «МАN ТGA18400» н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Кrone SDR27» н.з. НОМЕР_2

Крім того, в матеріалах справи також є акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений інспектором УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Андрусяк Л.П., який також підписаний свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка не відповідає дійсності. Також в акті в графі «Результати огляду на стан сп`яніння» зазначено, що ОСОБА_1 від огляду відмовився.

З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 або проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду. Від проходження огляду на місці зупинки ОСОБА_1 категорично відмовився. На неодноразову пропозицію пройти огляд у медичному закладі навіть після роз`яснення наслідків такої відмови ОСОБА_1 згоди не надав, а його поведінка свідчила про небажання пройти такий огляд. При цьому він навіть не вийшов з машини транспортного засобу, в якому перебував.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 114246 від 15.05.2021 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 15 травня 2021 року о 01:47 год., в м. Миколаєві Центральний район по вул. Пушкінська, 10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом засобом «МАN ТGA18400» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння пальців рук) у встановленому законом порядку в присутності двох свідків водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 на місці зупинки, водій ОСОБА_1 відмовився, також водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в мед закладі - водій ОСОБА_1 також відмовився проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Даний протокол підписаний свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які були присутні при пропозиції працівниками поліції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водію ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «МАN ТGA18400» н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Кrone SDR27» н.з. НОМЕР_2 .

В матеріалах справи також є акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого 15.05.2021 року о 02:15 год ОСОБА_1 направлявся до «МОЦПЗ» МОР, оскільки в результаті огляду, проведеного поліцейським, були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, в якому в графі «Огляд проводився за допомогою» зазначено не проводився (відмовився), а в графі «Результати огляду» зазначено не проводився.

Із пояснень свідка ОСОБА_3 , наданих в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції після попередження його про кримінальну відповідальність за ст. 384,0 385 КК України, вбачається, що 15.05.2021 року за адресою м. Миколаїв, Центральний район вул. Пушкінська, 10 його було запрошено в якості свідка щодо водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. Водій був сильно п`яний, запах алкоголю відчувався навіть на свіжому повітрі, не хотів виходити з машини, а коли вийшов, вів себе зухвало з працівниками поліції, лаявся, бігав босяком. ОСОБА_1 рухався по вулиці з одностороннім рухом, де дозволено рух автобусів та маршрутних таксі, тому його зупинили. В його присутності водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер відмовився, також йому пропонували пройти огляд у медичному закладі, але він відмовився. Все це тривало більше години. В машині водій був сам, пасажирів він не бачив, водій намагався заводити машину та їхати. Чи відсторонили його від керування не бачив, так як поїхав з місця правопорушення.

З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, доданого до протоколу ААБ 114246 вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, на що він відмовився. Також йому неодноразово було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду, на що останній пояснив, що пройде такий огляд після того, як його пройде працівник поліції, потім погодився, а коли працівники поліції запропонували йому вимкнути двигун свого автомобіля та проїхати з ними до медичного закладу, сів в кабіну свого автомобілю та відмовився виходити з нього. Така поведінка ОСОБА_1 продовжувалася протягом тривалого часу. Сукупний аналіз поведінки ОСОБА_1 свідчить про його не бажання проходити огляд у медичному закладі та про фактичну відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку.

При цьому суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

При цьому колегія суддів враховує, що згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП в новій редакції огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як уже зазначалося, відеофіксація відповідно до статті 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції також були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та навпаки намагався з`ясувати причину зупинки транспортного засобу, перебуваючи за кермом автомобіля з ввімкнутим двигуном та пояснюючи, що він їхав за навігатором та не порушував ніяких правил дорожнього руху. Про факт керування ним транспортним засобом ОСОБА_1 зазначав також в тексті апеляційної скарги. З відеозапису відео реєстратора з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 під час його як першої, так і другої зупинки, після неодноразових пропозицій працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціально технічного приладу Драгер та в медичному закладі.

За такого посилання апелянта в апеляційній скарзі на відсутність саме відеодоказу, який надавав би можливість зробити висновок про те, що він керував транспортним засобом 15 травня 2021 року в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, не впливає на повноту встановлення судом обставин скоєння правопорушення.

Отже, працівники патрульної поліції зафіксували у встановленому законом порядку відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також повідомили про складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП, роз`яснили його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та повідомили, що розгляд адміністративної справи відбудеться згідно з повісткою за місцем вчинення правопорушення.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, яка визначена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р.

Так, відповідно до п. 7 р. 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно з п. п. 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення

огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду

з його результатами, направляється поліцейським для проведення

огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних

пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони

здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

За такого, аналіз вказаних доказів та норм права, які регулюють спірні правовідносини, свідчать, що суддя місцевого суду дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

Приймаючи рішення у справі, апеляційний суд враховує також, що у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі спростовуються матеріалами справи, а саме протоколами про адміністративне правопорушення, актами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також відеозаписами з нагрудного знаку працівника поліції, які згідно ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі.

До ствердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння яке міститеся в матеріалах справи № 490/3814/21 було складено за його відсутності, внаслідок чого таке направлення було незаконно долучено до матеріалів справи, суд апеляційної інстанції відноситься критично і розцінює як спробу уникнути адміністративної відповідальності, оскільки, як убачається з долучених відеозаписів, поведінка ОСОБА_1 під час складання протоколів про адміністративне правопорушення була деструктивною, спрямованою на ускладнення виконання поліцейськими їх обов`язків щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, він зневажливо ставився до поліцейських, неодноразово відмовлявся відповідати на прямі запитання працівників поліції, не хотів спілкуватись з працівниками поліції та закривався в машині, не виконував їх вимоги та ігнорував їх прохання вийти з машини з метою встановлення обставин правопорушення та його фіксації.

Крім того, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі за даним епізодом підтверджується і іншими доказами у справі.

В той же час акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів був складений в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підписаний ними, що спростовує ствердження ОСОБА_1 , що працівниками поліції не пропонувалося йому пройти огляд у медичному закладі, що він в медичний заклад не направлявся та те, що він від такого огляду не відмовлявся.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом після складання першого протоколу про адміністративне правопорушення, слід зауважити, що ОСОБА_1 відмовлявся вийти з машини та надати працівникам поліції документи, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 110350, а під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 114246 у нього було вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 та він зобов`язався не рухатися до 10-00год., про що ним зазначено в даному протоколі.

Крім того, правильність дій поліцейського щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом сама по собі не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки відсторонення водія від керування не входить до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже не підлягає доказуванню.

Відсутність в матеріалах справи відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення, не призвело до порушення його прав чи неправильної правової кваліфікації вчиненого ним правопорушення.

Так, згідно ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається, зокрема, повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно п. 3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, повторність правопорушення це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою ст. 130 КУпАП).

Відповідно до п. 4 розділу VII зазначеної Інструкції, поліцейський, який подає матеріали до розгляду, дійсно готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою ст. 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.

Проте, відповідно до п. 5 розділу VII даної Інструкції, довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення, долучається у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається), чого не було встановлено в даному випадку. Тому дії ОСОБА_1 кваліфікувалися працівниками поліції не за ч.2, а за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За такого відсутність довідки чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення, не вплинула з урахуванням конкретних обставин справи на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та обрання стягнення, яке було застосовано судом за результатами розгляду справи.

Не є підставою для скасування постанови суду також ствердження ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції правил підсудності, виходячи з наступного.

Матеріали справи містять клопотання ОСОБА_1 про направлення справи за підсудністю до Софіївського районного суду Дніпропетровської області.

Стаття 276 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за загальним правилом за місцем його вчинення. Можливість розгляду таких справ за місцем проживання порушника була виключена підпунктом 10 п.1 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-V111 від 22.11.2018р., який набрав законної сили з 01.07.2020р.

Але Законом України № 720-1Х від 17 червня 2020р. було внесено зміни до Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р. Так, пунктом 117 Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р. виключено, зокрема, підпункт 10 пункту 1 Закону № 2617-V111 від 22.11.2018р., який виключав альтернативну підсудність за ст. 130 КУпАП, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом № 720-1Х від 17 червня 2020р. ч.2 ст. 276 КУпАП діє в попередній редакції, не зважаючи на те, що на офіційному сайті Верховної Ради на даний час стаття 276 КУпАП дійсно викладена в редакції Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р. без врахування положень Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р., який вніс зміни до Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р.

Тому висновок суду про відсутність альтернативної підсудності для розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП є помилковим.

Проте, складаючи протоколи про адміністративні правопорушення, працівниками поліції в них було зазначено та повідомлено ОСОБА_1 , що справа буде розглядатися судом за місцем вчинення адміністративного правопорушення. Після цього працівниками поліції справи для розгляду були спрямовані до Центрального районного суду м. Миколаєва за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.07.2021р. було об`єднано в одне провадження під спільним номером №490/3814/21 справу №490/3814/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та справу №490/3816/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки питання направлення справи для розгляду за підсудністю при альтернативній підсудності не врегульовано нормами КУпАП, то з метою додержання принципу законності, дане питання після отримання клопотання ОСОБА_1 про направлення справи за підсудністю до Софіївського районного суду Дніпропетровської області могло бути вирішено з застосуванням принципу аналогії права, найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права, а саме статті 34 КПК України, яка визначає порядок направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.

Даною нормою права, зокрема, передбачено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності. Однак, справи до Центрального суду надійшли без порушення правил підсудності.

Передбачена ст. 34 КПК України можливість передачі на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого кримінального провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження, можливе тільки до початку судового розгляду та у виняткових випадках. Матеріали справи не містять даних про наявність виняткового випадку, який зумовлював передачу справи для розгляду до суду за місцем проживання ОСОБА_1 , в тому числі і з урахуванням проживання свідків, а саме по собі не бажання ОСОБА_1 з`являтися до суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення для участі у розгляді справи не є таким винятковим випадком. Крім того, це є правом, а не обов`язком суду.

За такого відсутні підстави вважати, що справа розглянута з порушенням правил підсудності. Враховує апеляційний суд також те, що розгляд справи Центральним судом не вплинув на правильність прийнятого судом рішення у справі.

Доводи апелянта щодо порушення його прав в зв`язку з розглядом суддею справи за його відсутності є неприйнятними. Як убачається із матеріалів справи, справа тричі призначалася до розгляду. ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. В зв`язку з неявкою до суду правопорушника та поданням ним неодноразово клопотань про перенесення розгляду справу на іншу дату, що також свідчить про його обізнаність про дати розгляду справи, розгляд справи двічі відкладався. Крім того, слід зазначити, що судом апеляційної інстанції поновлено права апелянта, визначені ст.268 КУпАП, в тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення та докази.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції поновлено також право ОСОБА_1 на ознайомлення з матеріалами справи. Йому та його захиснику була надана можливість ознайомитися з матеріалами справи шляхом направлення на електронну адресу скан-копій матеріалів справи та було надано час для вивчення матеріалів справи з метою формування правової позиції. Розгляд справи проведено в режимі відеоконференції за участі захисника Морозова В.Ю.

Будь яких додаткових обставин, крім тих які були встановлені судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено, додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не надано. За такого, постанова суду першої інстанції з підстав, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а також з тих підстав, що судом першої інстанції не були направлені йому для ознайомлення скан-копії матеріалів справи, не може бути скасована, оскільки, його відсутність в суді першої інстанції або ж розгляд справи за участі його захисника в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта. Скористатися правом особистої участі у розгляді справи, в тому числі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (за допомогою EASYCON) ОСОБА_1 не виявив бажання, хоча йому було це роз`яснено в листі від 07 вересня 2021р. та просив розглядати справу у його відсутність.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Тому підстав для скасування постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування всіма видами механічних транспортних засобів строк 1(один) рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова