Номер провадження: 33/813/1053/21
Номер справи місцевого суду: 492/523/21
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н.Д.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Артеменко І.А.

за участю секретаря судового засідання - Тьосової Я.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 16 травня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 16 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік, стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 454 грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 травня 2021 року ДПР18 № 501363 05 травня 2021 року о 21 год. 20 хв., ОСОБА_1 по вул.Кутузова с.Веселий Кут Болградського району Одеської області керував автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме «Драгер», тест від 05 травня 2021 року, згідно якого в організмі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 2,39 %, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження вищенаведеної постанови, скасувати постанову Арцизького районного суду Одеської області від 16 травня 2021 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимоги про скасування постанови у справі апелянт вказує, що:

- судом першої інстанції було порушено його право на захист та справедливий суд;

- судом першої інстанції не повністю встановлено данні про особу;

- огляд на стан сп`яніння було проведено за допомогою технічного засобу, який не дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, тому висновки такого приладу вважаються недійсними, а покази приладу Драгер «Алкотест 6810» не можна вважати належним доказом;

- судом першої інстанції було винесено оскаржувану постанову в порушення вимог ст. 268 КУпАП;

- калібрування приладу Драгер «Алкотест 6810», за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на станс сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, було здійснено з пропуском встановленого строку;

- огляд на стан сп`яніння було проведено за відсутності свідків;

- огляд на стан сп`яніння було проведено, у порушення інструкції з експлуатації Драгер «Алкотест 6810», не одноразовим, старим мундштуком.

Судом апеляційної інстанції з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАПу щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, досліджено матеріали справи, з яких апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Оскільки матеріали справи не містять доказів отримання апелянтом оскаржуваної постанови, яку було винесено за його відсутності, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню для забезпечення права особи на доступ до правосуддя.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 05 травня 2021 року серії ДПР18 № 501363, відповідно до якого 05 травня 2021 року о 21 год. 20 хв., ОСОБА_1 по вул.Кутузова с.Веселий Кут Болградського району Одеської області керував автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме «Драгер», тест від 05 травня 2021 року, згідно якого в організмі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 2,39 ‰, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.2);

- висновком тесту приладу "Drager"Alcotest, згідно до якого ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння - 2,39 % (а.с.4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно до якого ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння - 2 ,39% (а.с.5);

- поясненнями ОСОБА_1 , у яких останній зазначив, що 05.05.2021 року він їхав з с. Ярове Тарутинського р-ну Одеської області в бік м. Арциз. Перед тим як сісти за кермо свого т/з ВАЗ 2109 синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , він в селі випив декілька стаканів вина, та після чого сів за кермо та поїхав;

- відеозаписом, долученим до матеріалів адміністративної справи, з якого вбачається, що 05 травня 2021 року приблизно о 21 год. 20 хв. по вул. Кутузова с.Веселий Кут Болградського району Одеської області працівниками поліції було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 . У подальшому, за згодою водія, було проведено огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічного засобу Драгер «Алкотест 6810», за результатами якого було встановлено показник проміле алкоголю в крові - 2, 39% (а.с.10) .

Посилання ОСОБА_1 на позбавлення його можливості реалізувати свої передбачені ст. 258 КУпАП права апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вважає, що правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУпАП, а зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, апелянт скористався, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих ОСОБА_1 пояснень останнім було повідомлено працівникам поліції власний мобільний телефон: НОМЕР_2 , який було зафіксовано у відповідних поясненнях.

У подальшому, після направлення на адресу Арцизького районного суду Одеської області матеріалів про порушення адміністративного законодавства, 17.05.2021 року секретарем судового засідання ОСОБА_2 було направлено судову повістку про виклик у судове засідання в SMS-повідомленні (а.с.13).

Посилаючись у апеляційній скарзі на своє неналежне сповіщення, ОСОБА_1 наводить інший мобільний телефон: НОМЕР_3 , неповідомлення за яким про дату, час та місце судового засідання, на його переконання, призвело до порушення його права на захист та справедливий суд.

Втім, апеляційний суд вважає, відповідні дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме надання не коректного мобільного телефону працівникам поліції, під час надання пояснень до протоколу, такими, що направлені на затягування розгляду справи, з метою уникнення відповідальності.

А відтак обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи, є висновок суду першої інстанції щодо можливості розгляду справи про адміністративне правопорушення та відсутності підстав для відкладення призначеного у справі судового засідання, про яке ОСОБА_1 був сповіщен належним чином та скористався чи не скористався правами, передбаченими ст. 268 КУпАП на власний розсуд.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 05 травня 2021 року серії ДПР18 № 501363 ОСОБА_1 власним підписом засвідчив, що ознайомлен з місцем та часом розгляду судової справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Шевченко проти України» (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 був позбавлений права отримувати інформацію про рух справи, тощо.

Також, слід звернути увагу на те, що право ОСОБА_1 на особисту участь у судовому засіданні було поновлене, шляхом прийняття апеляційної скарги до розгляду та наданням права особистої присутності у суді апеляційної інстанції з метою надання своїх пояснень та доказів на підтримання вимог апеляційної скарги, втім жодних ґрунтовних заперечень щодо обставин складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення апелянтом наведено не було.

Апеляційний суд звертає увагу, що апелянта було сповіщено належним чином про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, що дозволило апелянту скористатись правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУпАП, а зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про незаконність застосування приладу «Драгер», апеляційний суд вважає за необхідне зазначити на наступне.

Відповідно до листа Українського медичного центру сертифікації МОЗ України №45 від 18.01.2018 р. виріб медичний Drager Alkotest 6810 був зареєстрований в Україні згідно Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09.11.2004 року № 1497 (далі - Постанова КМУ №1497), що підтверджується наявністю даних у архіві щодо свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 року, термін дії до 10.02.2015 року.

01.07.2015 року введений в дію Технічний регламент щодо медичних виробів (далі - ТР), затверджений Постановою КМУ від 02.10.2013 року № 753, згідно якого введення в обіг та/або в експлуатацію медичних виробів дозволяється після підтвердження відповідності їх вимогам цього ТР, а Постанова КМУ № 1497 втратила чинність. Реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення згідно ТР не ведеться.

Використання медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alkotest 6810», виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, які були завезені та реалізовані на територію України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року є можливим, а закінчення терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введення в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені в експлуатацію - використовувались у практиці.

Відповідно до Технічного регламенту, оцінку відповідності проходить медична техніка, яка вводиться в обіг / експлуатацію. Газоаналізатор «Драгер» відповідає затвердженому типу, був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і отримав «сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу» (термін дії свідоцтва - 10.02.2010 10.02.2015). На підставі цього, газоаналізатор «Драгер 6810» з 10.02.2010 по 10.02.2015 було дозволено ввозити на митну територію України та вводити їх в експлуатацію (початок використання). Закінчення терміну дії цих документів не впливає на техніку, яка вже використовується. Таким чином, використовувати газоаналізатори «Драгер», які були завезені і реалізовані на території України і введені в експлуатацію протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його в реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року, можливо, за умови дотримання вимог щодо перевірки(калібруванню).

Отже, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Щодо посилань ОСОБА_1 не те, що огляд на стан сп`яніння було проведено за відсутності свідків, апеляційний суд хоч і знаходить їх слушними, втім з огляду на наявні у справі докази (зокрема відеозапис та пояснення самого притягуваного ОСОБА_1 , який при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не заперечував факт вживання алкоголю та пояснив, що він дійсно вживав алкогольні напої (вино) , які узгоджуються між собою та містять достатньо інформації для обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безпідставними також є і посилання ОСОБА_1 на те, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів було проведено, у порушення інструкції з експлуатації Драгер «Алкотест 6810», не одноразовим, старим мундштуком, оскільки спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якеого вбачається, що ОСОБА_1 було надано одноразовий мундштук для продуття Драгер «Алкотест 6810», індивідуальну упаковку з якого було знято особисто ОСОБА_1 .

Посилання ж апелянта на те, що калібрування приладу Драгер «Алкотест 6810», за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на станс сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів було здійснено з пропуском встановленого строку спростовуються наявним у матеріалах справи сертифікатом калібрування алкотерстеру від 24.12.2020 року.

Відповідно до зазначеного сертифікату калібрування приладу «Alkotest 6810», серійний номер ARAM-3597, за допомогою якого і було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки, було здійснено 24.12.2020 року, згідно з інструкцією з експлуатації даного приладу наступне технічне обслуговування алкотестера необхідно провести не пізніше 24.12.2021 року (а.с.6).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підтверджений наявними у матеріалах справи доказами.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд знаходить слушними доводи апелянта щодо встановлення даних про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності не у повному обсязі, а саме помилкове зазначення судом того, що ОСОБА_1 не працює, попри те, що як у протоколі про адміністративне правопорушення від 05 травня 2021 року серії ДПР18 № 501363 так і у доданих до нього поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що працює у ООО «Паращенко», втім, на переконання апеляційного суду, скасування оскаржуваної постанови з цієї підстави є надмірним формалізмом у трактуванні процесуального законодавства, не відповідатиме загальним засадам права та буде неправомірним обмеженням права особи на справедливий суд, яке передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки таке порушення суду першої інстанції не впливає на правильність висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Арцизького районного суду Одеської області від 16 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 16 травня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік, стягнення судового збору на користь держави в сумі 454 грн - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко