Справа № 510/1939/21
Провадження № 3/510/950/21

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2021 року м. Рені
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи матеріали, що надійшли від Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. м.Рені Одеської області, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, протягом року не піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративних правопорушень, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,-
за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В
Як виходить з наданих адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 з 22 січня 2016 року перебував на службі в Національній поліції України, з 01 березня 2017 року знаходився на посаді поліцейського взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Ізмаїльського міського відділу Управління поліції охорони в Одеській області, мав спеціальне звання - сержант поліції, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0028869, таким чином, згідно п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УИ він був суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону. З 15 лютого 2020 року ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції, і тим самим, припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, всупереч встановленим абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ вимогам фінансового контролю, наступного за звітним після звільнення роком, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію після звільнення. У зв`язку із тим, що у вказаних діях ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, на нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, який було направлено до Ренійського районного суду Одеської області для розгляду.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визнав та погодився з обставинами вчинення правопорушення, викладеними у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Прокурор Чемоширянов О.В. обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, прокурора Чемоширянова О.В. та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.
Зокрема, протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, № 22/2021 від 30.09.2021 року, яким встановлено факт вчинення порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції» та відповідно адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, поясненнями ОСОБА_1 , послідовністю дій користувача ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі декларацій, іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ, правопорушення, пов`язане з корупцією, це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ, суб`єктом декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 4 частини першої статті З цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Статтею 68 Конституції України від 28 червня 1996 року № 254к/96-ВР передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
У відповідності до п. 1 ч. З ст. 49 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров`я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи, які відмовляються від взяття на себе зобов`язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом.
Згідно ч. 1 ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 5 80-VIII, на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, цим та іншими законами України.
Підпунктом «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ передбачено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції, якому присвоєно спеціальне звання поліції, а також має службове посвідчення та спеціальний жетон.
Встановлено, що наказом Управління поліції охорони в Одеській області від 01 березня 2017 року № 23 о/с, на підставі рапорту, капрала поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Ізмаїльського міського відділу Управління поліції охорони в Одеській області. У зв`язку з чим, під час перебування на службі в Національній поліції України, ОСОБА_1 наділено владними повноваженнями.
При цьому, за час проходження служби в Національній поліції України, відповідно до ст. 82 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-УШ, після закінчення строку вислуги, ОСОБА_1 було присвоєно чергове спеціальне звання «сержант поліції».
26 травня 2016 року, у порядку ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 5 80-VIII, ОСОБА_1 склав Присягу працівника поліції, яку після складання власноручно підписав.
Таким чином, під час перебуванням на посаді поліцейського взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Ізмаїльського міського відділу Управління поліції охорони в Одеській області, маючи спеціальне звання - сержант поліції, спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0028869 та склавши Присягу працівника поліції, ОСОБА_1 був поліцейським, у зв`язку з чим на нього поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ.
Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-УІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно - правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
У свою чергу, ОСОБА_1 був ознайомлений і попереджений про спеціальні обмеження, пов`язані зі службою в поліції, а також встановленні антикорупційним законодавством, які взяв на себе обов`язок дотримуватись, про що власноручно підписав такі документи, як:
-Повідомлення про ознайомлення з вимогами Закону України «Про запобігання корупції»;
-Рекомендації для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби/роботи.
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 є обізнаним про вимоги статей 27, 28, 45, 49, 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, ст. 366і Кримінального кодексу України та ст. 1726 КУпАП.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 5 80-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.
31 січня 2020 року ОСОБА_1 власноручно написав рапорт на звільнення зі служби в Національній поліції України за власним бажанням. За результатами розгляду зазначеного рапорту, видано наказ Управління поліції охорони в Одеській області від 12 лютого 2020 року № 15 о/с, відповідно до якого, поліцейського взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Ізмаїльського міського відділу Управління поліції охорони в Одеській області сержанта поліції Бальчу Олега Борисовича з 15 лютого 2020 року звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.
Після цього ОСОБА_1 був ознайомлений із повідомленням про встановлені антикорупційним законодавством обмеження, пов`язані із звільненням зі служби в поліції, отримав витяг з наказу про звільнення та трудову книжку, про що власноручно підписав відповідні документи.
Згідно ч. 2, ч. З ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
Таким чином, 15 лютого 2020 року є останнім днем служби в поліції, коли відповідно до наказу Управління поліції охорони в Одеській області від 12 лютого 2020 року № 15 о/с, у порядку п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-УІИ, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням, який по завершенню вказаного дня припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ, особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII встановлено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно - правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно - правових актів, що перебачено ч. 9 ст. 12 цього Закону.
У відповідності до статей 251 - 253 Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-ІУ, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Він може визначатися рокам, місяцями, тижнями, днями або годинами. Його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Таким чином, після видачі наказу Управління поліції охорони в Одеській області від 12 лютого 2020 року № 15 о/с, відповідно до якого, поліцейського взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Ізмаїльського міського відділу Управління поліції охорони в Одеській області сержанта поліції Бальчу Олега Борисовича з 15 лютого 2020 року звільнено зі служби в поліції за власним бажанням, по завершенню дня, зазначеного в наказі про звільнення, останнім припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, у зв`язку з чим, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ, ОСОБА_1 зобов`язаний був до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року подати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію після звільнення за звітний 2020 рік (за період з 01 січня 2020 року до 31 грудня 2020 року включно), за формою, визначеною Національним агентством. При цьому, ОСОБА_1 був ознайомлений, обізнаний та попереджений про спеціальні обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, які взяв на себе, обов`язок дотримуватись, про що власноручно підписав відповідні повідомлення та рекомендації.
Однак, всупереч встановленим вимогам фінансового контролю, передбаченим абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, ОСОБА_1 несвоєчасно подав без поважних причин декларацію після звільнення за звітний 2020 рік, у якому припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, а саме о 13 годині 49 хвилині 26 квітня 2021 року.
У свою чергу, в ІТС «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» взагалі виявлено 8 поданих ОСОБА_1 декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме:
-07 березня 2017 року о 15 годині 34 хвилині подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2016 рік;
-08 лютого 2018 року о 19 годині 06 хвилині подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого
самоврядування за звітний 2017 рік;
-30 січня 2019 року о 14 годині 43 хвилині подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2018 рік;
-04 лютого 2020 року о 13 годині 49 хвилині подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2019 рік;
-13 лютого 2020 року о 15 годині 59 хвилині подано декларацію перед звільненням, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;
-15 лютого 2020 року о 13 годині 37 хвилині подано виправлену декларацію перед звільненням, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;
-26 квітня 2021 року о 13 годині 49 хвилині подано декларацію після звільнення за звітний 2020 рік;
-26 квітня 2021 року о 13 годині 50 хвилині подано щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2020 рік.
Заповнення та успішна подача вищевказаних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо встановлених антикорупційним законодавством обмежень та вимог фінансового контролю, зокрема з приводу подачі декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Під час збору доказів, поважних причин для несвоєчасної подачі ОСОБА_1 декларації після звільнення за звітний 2020 рік, у якому припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, не встановлено.
Відповідно до рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-934/0/4-17 під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетруси), технічних збоїв офіційного веб - сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребування відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (тримання) під вартою, тощо.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП, а саме всупереч встановленим абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-УІІ вимогам, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію після звільнення за звітний 2020 рік, у якому припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави.
Склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків, як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння, тобто порушення без поважних причин встановлених абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ строків під час виконання взятих на себе зобов`язань щодо подачі наступного за звітним роком, у якому припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, декларації після звільнення, за минулий рік.
Одним із основоположних принципів діяльності щодо запобігання і протидії корупції-є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, тому таке правопорушення не може бути визнане, як малозначне.
Місцем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, є місце мешкання особи - АДРЕСА_1 .
Часом вчинення вказаного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 13 година 49 хвилина 26 квітня 2021 року, коли ОСОБА_1 , всупереч встановленим абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ вимогам, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію після звільнення за звітний 2020 рік, у якому припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави.
Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, слід вважати дату закінчення перевірки, зібрання доказів та складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, тобто АДРЕСА_1 .
Згідно ч. 1 ст. 1726 КУпАП, відповідальність за цією статтею передбачена за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 без поважних причин декларації після звільнення за звітний 2020 рік підтверджується:
-роздруківкою з офіційного веб - сайту Національного агентства з питань запобігання корупції декларації після звільнення за звітний 2020 рік на 4 арк.;
-роздруківкою з офіційного веб - сайту Національного агентства з питань запобігання корупції публічної частини поданих ОСОБА_1 декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування на 1 арк.;
-послідовністю дій ОСОБА_1 з ІТС «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» на 1 арк.;
-витягом з наказу Управління поліції охорони в Одеській області від 01 березня 2017 року № 23 о/с на 1 арк.;
-витягом з наказу Управління поліції охорони в Одеській області від 12 лютого 2020 року № 15 о/с на 1 арк.;
-копією Повідомлення про ознайомлення з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» від 21 лютого 2017 року на 1 арк.;
-копією Рекомендації для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби/роботи на 2 арк.;
-копією Присяги працівника поліції від 26 травня 2016 року на 1 арк.;
-копією біографічної довідки ОСОБА_1 на 1 арк.;
-копією довідки про доходи ОСОБА_1 на 1 арк.;
-копією рапорту від 31 січня 2020 року на 1 арк.;
-іншими матеріалами адміністративної справи.
Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (іпроступком) визнається протиправна, винна умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог ст. 22 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
З системного аналізу норм КУпАП встановлено, що його завдання полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.
Таким чином, дослідивши всі надані суду докази, суд прийшов до висновку, що всі вони узгоджуються між собою, підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. За ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд зазначає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, пом`якшуючою відповідальність обставиною суд визнає щире розкаяння, відсутність обтяжуючих обставин, тому суд вважає доцільним застосувати адміністративне стягнення щодо нього у виді штрафу в мінімальному розмірі.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 7, 33, 40-1, 172-6 ч. 1, 245, 280, 283, 284-285 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. в доход держави.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп. у дохід держави.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду .

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Вячеслав ДУДНИК