Справа № 462/5555/21
ПОСТАНОВА

17 серпня 2021 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., розглянувши заяву судді Залізничного районного суду м. Львова Ліуша Андрія Ігоровича про самовідвід від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

04.08.2021 року на адресу суду надійшли матеріали адміністративної справи про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , які згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду судді Ліушу А.І.

09.08.2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Ліуш А.І., заявив самовідвід від розгляду справи № 462/5555/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП.

Заява мотивована тим, що, суддя Ліуш А.І. є двоюрідним братом начальника відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції обласної прокуратури Яреми О., яка погоджувала протокол та матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Відтак, з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Мироненко і Мартенко проти України» вважає, що вказане може викликати сумніви щодо його безсторонності, об`єктивності та неупередженості під час розгляду адміністративної справи.

13.08.2021 року згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву судді Ліуша А.І. про самовідвід передано для розгляду судді Пилип`юк Г. М.

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Пунктом 4 рішення № 34 Ради суддів України від 08.06.2017 року надане роз`яснення, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Оскільки, КУпАП фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або суддею самовідвід, а відповідно, і не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід), суд враховуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 9 Конституції України, з метою додержання принципу законності, вважає, що є необхідність у застосуванні принципу за аналогією до найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та заяви про самовідвід, суддя дійшла наступного висновку.

Статтею 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно із ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Так, пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Також, у відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відтак, для самовідводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість та неможливість винесення об`єктивного рішення у справі. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід (самовідвід), повинні бути доведеними.

Однак при дослідженні заяви про самовідвід судді Ліуша А.І. та вивченні матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 № 462/5555/21 вбачається, що 22.07.2021 року начальником УСР у Львівській області ДСР НП України Р. Рибіцьким матеріали перевірки та проект протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, було скеровано на погодження Заступнику керівника Львівської обласної прокуратури М. Друзюку, а не п. Яремі О. Наявний в матеріалах справи супровідний лист за підписом п. Яреми О. про повернення проекту протоколу та матеріалів перевірки про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не свідчить про здійснення нею погодження вказаного протоколу та жодним чином не створює будь-яких правових наслідків, які б могли викликати сумнів у неупередженості чи необ`єктивності судді Ліуша А.І. при розгляді даної справи.

З огляду на викладене, заява про самовідвід судді Ліуша А.І. є необґрунтованою, наявність інших підстав, які передбачені законом, що виключають можливість участі судді Ліуша А.І. у розгляді даної справи або неможливість винесення ним об`єктивного рішення у справі, не встановлено, від так у задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 80-81 КПК України, ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви судді Залізничного районного суду м. Львова Ліуша А.І. про самовідвід від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Пилип`юк

Оригінал ухвали.