Справа №587/139/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/816/172/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/139/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 11.02.2021, якою на

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 ,

установив:

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, оскільки т/з зупинений безпричинно, працівники поліції безпідставно застосували до нього фізичну силу та кайданки, не пред`явили йому документів і погрожували, пройти огляд одразу йому не пропонували, він був тверезим.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 11.02.2021 на ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 08.01.2021 о 03:27 в с. Н. Сироватка, вул. Шкільна Сумського району Сумської області, ОСОБА_3 керував автомобілем «MAZDA 626» д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатор Алкотест 6810 Драгер в присутності двох свідків результат якого склав 1,39 проміле, з яким водій не погодився та виявив бажання пройти огляд медичному закладі. В матеріалах справи мається медичний висновок, який свідчить, що ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 237277 від 08.01.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_3 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких 08.01.2021 у їх присутності ОСОБА_3 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат - 1,390/00;

- роздруківкою (чеком) показників огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810, проведеного 08.01.2021 о 06:53, результат тесту - 1,390/00;

- висновком КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» № 12 від 08.01.2021 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, згідно якого ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами з технічних засобів працівників поліції, якими підтверджуються обставини проходження ОСОБА_3 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури (чинної на момент скоєння правопорушень) огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

З матеріалів справи вбачається, що 08.01.2021 о 03:30 ОСОБА_3 був затриманий, після чого доставлений до відділення поліції та звільнений о 05:00. У період часу з 06:20 до 06:28 ОСОБА_3 в медичному закладі відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, а о 06:53 пройшов огляд за допомогою спеціального технічного засобу. За результатами огляду працівник поліції о 07:00 почав складати протокол про адміністративне правопорушення, однак ОСОБА_3 з результатом огляду згоден не був, у зв`язку з чим пройшов огляд у лікарні о 08:10, який підтвердив результати попереднього огляду.

Таким чином, огляд ОСОБА_3 на стан сп`яніння проведений у встановленому законом порядку протягом двох годин з моменту фактичного виявлення підстав для його здійснення. Будь-яких підстав вважати, що підстави для проведення огляду виникли раніше відсутні, оскільки після зупинки т/з під керуванням ОСОБА_3 між ним, працівниками поліції та ще групою осіб (зі сторони ОСОБА_3 ) виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_3 і був затриманий та доставлений до відділення поліції.

Та обставина, що ОСОБА_3 згідно протоколу керував т/з у стані алкогольного сп`яніння 08.01.2021 о 03:27, а огляд проведений в закладі охорони здоров`я о 08:10, не свідчить про порушення двогодинного строку, оскільки час 03:27 є часом вчинення правопорушення, вказаний працівником поліції згідно ст. 256 КУпАП, який не є тотожнім моменту виявлення підстав для здійснення огляду на стан сп`яніння. При цьому жодних часових розбіжностей щодо часу складання протоколу та правової підстави для цього не встановлено, оскільки, як зазначено вище, протокол був розпочатий після проведення огляду поліцейським і закінчений за результатами огляду в лікарні, правом на що скористався ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для зупинки т/з не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи та в будь-якому разі не спростовують факту керування ОСОБА_3 т/з у стані алкогольного сп`яніння.

Законність і правомірність дій працівників поліції щодо застосування до ОСОБА_3 фізичної сили та спеціальних засобів не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції і віднесено до компетенції інших органів державної влади, які повинні проводити відповідну перевірку стосовно працівників поліції у межах закону та своїх повноважень.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 11.02.2021 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов