Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Збитковська Т.І.

з участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника - адвоката Жука Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 19.02.2021 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З матеріалів провадження слідує, що 24 листопада 2020 року о 14 год. 10 хв. на а/д М-06 Київ Чоп 339 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volvo FH 13 400 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, і від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права, а судом, на його думку, не повно з`ясувано усі фактичні обставини справи. Зазначає, що відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом 24.11.2020 року, а працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений діючим законодавством України.

Просить постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2021 року скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСзПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №222387 від 24 листопада 2020 року вбачається, що 24 листопада 2020 року о 14 год. 10 хв. на а/д М-06 Київ Чоп 339 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volvo FH 13 400, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування ним транспортним засобом та подальшої його зупинки працівниками поліції.

Разом з цим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б спростовували такі його заперечення та з достовірністю підтверджували б факт керування ним транспортним засобом.

З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що останні ОСОБА_1 не зупиняли, виконання ним функцій водія не зафіксований, а транспортний засіб марки Volvo FH 13 400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився на огородженому автомайданчику, у нерухомому стані, із заглушеним двигуном.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення в якості свідків вказані особи, які відрізняються від свідків, які визначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому, у направленні водія на такий огляд до медичного закладу, прізвища свідків взагалі не зазначені.

За таких обставин, з огляду на диспозицію ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не доведена його вина в тому, що він керував транспортним засобом та відмовився у зв`язку з цим від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 6 ЄКПЛ, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду: Т.І. Збитковська