ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7970/21
провадження № 3/753/3846/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2021 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Курічової В.М., за участю секретаря судового засідання Гаврилюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10.04.2021 серії ААБ №143340, ОСОБА_2 09.04.2021 в м. Києві вул. Тростянецька, буд. 5, керував транспортним засобом (мопед) HONDA GIORNO д.н.з. (відсутній) з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, не природня блідість обличчя. Від огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10.04.2021 серії ААБ №143452, ОСОБА_2 10.04.2021 в м. Києві вул. Тростянецька, буд. 5, керуючи мопедом HONDA GIORNO на вимогу працівника про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоного кольору та повідомлень в гучномовець, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі д.н.з. НОМЕР_1 у дворі будинку 5 по вул. Тростянецька, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, перебувають у провадженні одного судді, та стосуються однієї особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд об`єднав ці справи в одне провадження, керуючись вимогами ст. 36 КУпАП.

В судовому засіданні, яке було призначене на 12.05.2021 об 11.00 год., ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав. Заявив відвід складу суду з підстав сумніву в упередженості судді внаслідок можливого впливу працівників правоохоронних органів, які при затриманні використали фізичну силу та перевищили повноваження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 12.05.2021 заява про відвід судді Курічової В.М. передана на розгляд судді Лужецької О.Р.

Яковлев В.І. в судовому засіданні 12.05.2021 заявив про відвід судді Курічової В.М. від розгляду справи.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14.05.2021 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Курічової В.М.

В судове засідання, призначене на 19.08.2021 об 11.20 год., ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІУ «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами. Однак у ч. 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Особливе місце серед міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, належить Конвенції, ратифікованій Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». Із моменту приєднання до Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Частиною таких зобов`язань відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції ЄСПЛ, яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 29 рішення по справі «Надточій проти України» Суд зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Проте, відповідно до практики Європейського суду, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», сторони в розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Важливе значення мають і висновки у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» - заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 знав про судове провадження відносно нього, однак ним не цікавився, жодних заходів, направлених на обізнаність щодо стану відомого йому судового провадження не вчиняв, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відносно нього в суді, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, жодних заяви чи клопотань не направляв, а отже ОСОБА_1 не добросовісно користувався належними йому процесуальними правами та не виконував належним чином процесуальні обов`язки, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Окрім того, суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідальність за ст. 122-2 КУпАП настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, коли ОСОБА_3 було відомо про розгляд справи, він мав можливість надати пояснення суду, однак, окрім заяви в судовому засіданні 12.05.2021 про невизнання вини, ОСОБА_3 пояснень суду не надав, суд розцінює таке невизнання вини як обраний спосіб захисту.

Водночас його вина доведена такими доказами, дослідженими судом:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 10.04.2021 серії ААБ № 143340, в якому зазначено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому помилкове зазначення дати 09.04.2021 замість правильної - 10.04.2021 є технічною опискою, що встановлено в судовому засіданні при вивченні усіх матеріалів справи в сукупності;

- протоколом про адміністративне правопорушення від 10.04.2021 серії ААБ № 143452, в якому зазначено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 10.04.2021;

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.04.2021;

- переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з реєстратора АА-00758.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 наявний склад правопорушень, передбачених ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим він підлягає адміністративній відповідальності.

При визначенні розміру адміністративного стягнення, суд керується вимогами ст. 36 КУпАП, відповідно до яких при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 122-2 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Остаточно визначити ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначене правопорушення є більш серйозним з числа вчинених, а саме - у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454,00 грн який підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись нормами ст. 8, 33, 38, 40-1, ч. 1 ст. 130, 251, 252, 268, 283-285 КУпАП, п.1 ч.1 ст. 284, п.5 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнувши з нього 17 000,00 грн на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454,00 грн.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі оскарження - після залишення скарги без задоволення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя В.М. Курічова