Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/316/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах -захисника - адвоката Петренко К.О., потерпілого ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника - адвоката Петренко К.О. на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 липня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 ;

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 , 12.03.2021 року о 21 год. 30 хв. в м. Кропивницький по вул. Н. Прирічній, буд. 1, керуючи автомобілем Nissan Pathfinder, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mersedes Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду, у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Петренко К.О. просила поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити, в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що копію постанови ОСОБА_1 отримав особисто в канцелярії суду 30.08.2021, подавши відповідну письмову заяву, а тому строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду міста Кіровограда пропущено з поважних причин.

Вказує, що, у судове засідання 02.07.2021 року а ні ОСОБА_1 , а ні його захисник не викликались. В матеріалах справи наявна інформація та відповідні підтверджуючі документи про те, що ОСОБА_1 до 31.07.2021 року перебуває у відрядженні за межами міста Кропивницький. А, тому, особа яка притягається до адміністративної відповідальності з об`єктивних причин отримати повістку про виклик до суду не мала можливості. Отже, про проведення судового засідання 02.07.2021 року належним чином ОСОБА_1 та його захисник повідомлені не були.

Крім того, вказує, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, зазначає, що проїжджа частина була вкрита значним шаром снігу та ожеледдю. Протиожеледними засобами дорога оброблена не була. ОСОБА_1 керував транспортним засобом вкрай обережно та рухався з мінімальною швидкістю, оскільки через ожеледь транспортний засіб заносило на проїжджій частині. Не доїжджаючи до спуску біля Парку Перемоги водій помітив, що транспортний засіб який рухався попереду раптово зупинився. ОСОБА_1 почав одразу гальмувати та подавати звукові та світлові сигнали (перемикання дальнього та ближнього світла фар) водієві автомобіля, який рухався попереду, щоб він продовжив рух, оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 через ожеледь почало заносити та розвертати на дорозі. Уникнути зіткнення транспортних засобів не вдалось. Автомобіль NISSAN PATHFINDER здійснив зіткнення з автомобілем MERSEDES BENZ під керуванням ОСОБА_2 . Враховуючи стан дорожнього покриття, відсутність обробки проїжджої частини протиожеледними засобами, поведінку водія транспортного засобу MERSEDES BENZ, уникнути дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не мав можливості та вжив усіх можливих заходів для уникнення зіткнення транспортних засобів. ОСОБА_1 подавав водієві автомобіля MERSEDES BENZ, який зупинився попереду, світлові та звукові сигнали попереджуючи, що транспортний засіб NISSAN PATHFINDER через ожеледь на вдається зупинити і автомобіль заносить на дорозі. ДТП сталась через дії водія MERSEDES BENZ ОСОБА_2 , який зупинився попереду та неналежний, небезпечний стан проїжджої частини.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та в його інтересах захисника - адвоката Петренко К.О., які просили задовольнити апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_2 який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне провадження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 02.07.2021 року не був присутнім при розгляді даної адміністративної справи районним судом (а.с.61), а постанову отримав 30.08.2021 року згідно розписки про отримання копії постанови (а. с. 74).

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження даної постанови суду пропущений скаржником з поважних причин і тому підлягає поновленню.

Згідно положень ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно до п.12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 12.03.2021 року близько 21 год. 30 хв. керував транспортним засобом NISSAN PATHFINDER по вулиці Нижній Прирічній в бік вулиці Приміська, на спуску біля Парку Перемоги. Рухався зі швидкістю приблизно 5-10 км/год. Побачив як спереду зупинився автомобіль MERSEDES BENZ в поперек дороги, після чого одразу почав гальмувати, але внаслідок погіршення погодних умов, а саме опадів снігу його транспортний засіб понесло та здійснив зіткнення з лівою частиною автомобіля MERSEDES BENZ котрий був попереду. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Заздалегідь подавав звуковий сигнал та світлом водію даного автомобіля намагаючись попередити про можливе зіткнення та уникнення ДТП, але водій проігнорував попередження та продовжив стояти. Вважає винним у ДТП водія ОСОБА_2 .

Проте незважаючи на не визнання вини, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції вина ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними по справі доказами, і зокрема: протоколом про адміністративні правопорушення від 12.03.2021 року серія ДПР 18 № 149825, згідно якого ОСОБА_1 , 12.03.2021 року о 21 год. 30 хв. в м. Кропивницький по вул. Н. Прирічній, буд. 1, керуючи автомобілем Nissan Pathfinder, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mersedes Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився попереду, у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 долученими до матеріалів справи.

Крім того вина ОСОБА_1 підтверджується висновком авто технічної експертизи, призначеної судом першої інстанції за клопотанням захисника - адвоката Петренко К.О., від 07.05.2021 року за № СЕ-19/112-21/3690-ІТ згідно з яким: дії водія автомобіля Nissan Pathfinder, ОСОБА_1 , в даній ситуації не відповідали вимогам п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, та 13.1 ПДР України; в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, з технічної точки зору, знаходились невідповідності дій водія автомобіля Nissan Pathfinder ОСОБА_1 , вимогам п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, та 13.1 ПДР України; в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Nissan Pathfinder ОСОБА_1 , під час руху на ділянці дороги, проїжджа частина якої має прокольний уклон (спуск) та покрита сніжним покровом, з врахуванням вимог п. 12.1 ПДР України, регламентувались вимогами п.п. 2.3 (б) і (д), 12.3 та 13.1 ПДР України; дії водія автомобіля Mersedes Benz ОСОБА_2 в даній ситуації вимогами ПДР не регламентовані, і він своїми односторонніми діями не міг вплинути на хід розвитку обставин механізму ДТП і тим самим не міг уникнути настання даної пригоди. Сумніви у належності та допустимості даного висновку експерта у суду відсутні.

Крім того вина ОСОБА_1 підтверджується поясненнями наданими в судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілого ОСОБА_2 , який пояснив 12.03.2021 року близько 21 год. 30 хв. керував транспортним засобом Mersedes Benz по вулиці Нижня Прирічна в місті Кропивницький в бік вулиці Приміська, на спуску біля парку Перемоги рухався зі швидкістю 5км/год після чого зупинився перед мостом через річку у зв`язку із погіршенням погодних умов, а також для надання дороги транспортному засобу котрий рухався назустріч. Після чого почув удар в ліву частині свого транспортного засобу та автомобіль понесло на бетонну огорожу. В його автомобіль вдарив автомобіль Nissan Pathfinder під керуванням ОСОБА_1 , який і є винним у ДТП.

Крім того на переконання апеляційного суду вина ОСОБА_1 підтверджується механізмом та локалізацією механічних ушкоджень, які утворилися на автомобілі.

Так згідно схеми ДТП автомобіль «Nissan Pathfinder», державний номер НОМЕР_1 отримав пошкодження у вигляді: переднього бамперу та автомобіль «Mersedes Benz», державний номер НОМЕР_2 отримав пошкодження у вигляді: задні праве та ліве дверцята, праве заднє крило, передня ліва дрерцята. Слід зазначити, що Лисогор схему ДТП підписав та зауважень до схеми ДТП не надавав.

На переконання апеляційного суду вищевказані зібрані по справі докази є належними і допустимими, взаємоузгоджуються між собою, та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції.

Сумніви у їх належності достовірності та допустимості у апеляційного суду відсутні. Підстави для проведення повторної авто - технічної експертизи відсутні.

За таких підстав, оскільки ОСОБА_1 керуючи автомобілем не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення автомобілем, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що судом першої інстанції порушено права ОСОБА_1 і, зокрема, проведено судове засідання без його участі, є необґрунтованими та безпідставними.

Так, суд першої інстанції згідно матеріалів справи належним чином повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток.

При цьому слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП, участь особи, яка притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, при розгляді справи не є обов`язковою.

Враховуючи положення ст.38 КУпАП, яка визначає строки накладення адміністративного стягнення.

А тому розгляд справи без участі ОСОБА_1 та винесення рішення не може вважатися порушенням прав ОСОБА_1 , оскільки він був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Крім того при цьому апеляційний суд також враховує, що в справі є клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із відрядженням проте документальне підтвердження перебування саме у відрядженні ОСОБА_1 та саме в який час (дата та місце) ним та його захисником до матеріалів справи не надано.

Також, при цьому апеляційний суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» в якому зазначено: «що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження (…)».

Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 повністю мав можливість реалізувати своє право на участь у судовому засіданні на надання пояснень та заперечень, надання доказів у підтвердження своєї невинуватості разом із своїм захисником.

Проте, будь-яких доказів до апеляційної скарги та в суді апеляційної інстанції, які-б могли вплинути на правильність прийнятого рішення судом першої інстанції ні він ні його захисник не надали.

Крім того доводи з приводу того, що ДТП сталась через дії водія MERSEDES BENZ ОСОБА_2 , який зупинився попереду та неналежний, небезпечний стан проїжджої частини, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив п.п 12.1, 13.1 ПДР України, які є в причино - наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП, що також повністю підтверджується вищевказаними зібраними по справі доказами, сумнівів у належності та допустимості вказаних доказів у суду апеляційної інстанції не виникає.

Також доводи апеляційної скарги стосовно того, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, є необґрунтованими та безпідставними.

Слід зазначити, що положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду "Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

У зв`язку із цим, суддею місцевого суду дане питання стосовно визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, вирішено відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дослідивши зібрані докази по справі, із дотриманням вимог ст.245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини у справі, надав всім зібраним по справі доказам правильну юридичну оцінку, та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність і діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Разом із тим, суд першої інстанції, враховуючи те, що відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті, дійшов до правильного висновку щодо закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного винесеного судом рішення апеляційним судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною обгрунтованою та мотивованою, а тому апеляційна скарга захисника - адвоката Петренко К.О. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику - адвокату Петренко К.О. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Петренко К.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)