ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5253/20 Головуючий суддя І інстанції Колесник С.А.
Провадження № 33/818/748/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також представника митниці Тупікової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою

ОСОБА_1 , 2000 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10973 грн. 30 коп.

Також, вилучений згідно протоколом предмет порушення митних правил, а саме: «ветеринарний препарат «АНАНДИН» у кількості 115 упаковок по 3 ампули по 2 мл. в кожній», який зберігається в коморі Харківської митниці ДФС - конфісковано на користь держави.

Крім того, з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Постановою встановлено, що09.10.2019 року о 03 год. 40 хв. в зону митного контролю МАПП «Плетенівка» Харківської митниці ДФС з Російської Федерації в напрямку України в`їхав автомобіль «ТОЙОТА ПРАДО», реєстр. Номер НОМЕР_1 під керуванням власника, громадянина України ОСОБА_1 . Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав смугу спрощеного митного контролю «зелений коидор», тобто своїми діями заявив, що предметів, заборонених або обмежених до переміщення через митний кордон України, або товарів у обсягах, що перевищують неоподатковану норму переміщення, не має. На підставі на налізу й оцінки ризиків автомобіль було переведено на смугу «червоний коридор» для проведення митного огляду транспортного засобу та особистих речей. Перед початком огляду, під час письмового декларування ОСОБА_1 також заявив про відсутність товарів та предметів, які підлягають обов`язковому декларуванню, оподаткуванню, заборонених або обмежених до переміщення.

Однак, при здійсненні подальшого митного огляду транспортного засобу, в багажному відділенні автомобіля, без ознак приховування, було виявлено товари - ветеринарний препарат «АНАНДИН» у кількості 115 упаковок по 3 ампули по 2 мл. в кожній виробництва РФ, про які ОСОБА_1 не заявив при декларуванні під час перетину митного кордону України. 09.10.2019 року стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про ПМП за ознаками ст. 472 МК України, вищезазначені товари загальною вартістю 10973,30 грн. на підставі ст. 511 МК України вилучено та передано на зберігання до комори Харківської митниці ДФС.

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив судову постанову скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності за порушення митних правил у зв`язку із малозначністю вчиненого ним правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він скоїв правопорушення у зв`язку із необізнаністю законів, щодо переміщення товарів, ввезення якого на територію України у будь-яких обсягах не дозволяється. Вказує, що товар, який він перевозив, він не приховував. Вважає, що якщо товар не був прихованим, а водій забув заявити про такий товар усно представнику митниці - то в діях водія не було мети перевезти такий товар незаконно чи уникнути якоїсь відповідальності, а сам факт не приховування ним товару, на його думку, вже частково виправдовує його дії.

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції він участі не приймав, а копію судової постанови отримав лише 05 вересня 2020 року. Також зазначає, що 10.09.2020 року помилково надіслав апеляційну скаргу безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, а 05.11.2020 року йому стало відомо з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, що 26.10.2020 року винесена постанова про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою та вважає це поважною причиною пропуску ним строку на апеляційне оскарження.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судових рішень, - відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП повідомленням про розгляд справи є повістка, яка направляється особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 6) місцем проживання ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_1 . Ця саме адреса зазначена ОСОБА_1 і в його апеляційній скарзі (арк. 50).

Суд апеляційної інстанції направляв судову повістку саме за цією адресою, однак, вона була повернута до суду не врученою у зв`язку із неявкою ОСОБА_1 до поштового відділення за отриманням рекомендованого листа.

Отже, суд апеляційної інстанції виконав усі процесуально передбачені можливості щодо сповіщення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи стосовно нього.

Поряд з цим, відомості про те, що справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 буде розглядатись Харківським апеляційним судом, розміщені на Веб порталі «Судова влада» та є відкритою для загального користування.

Крім того відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справ не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 цікавився щодо розгляду справи стосовно нього.

Поряд з цим, відповідно до вимог ч.4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268 та 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 в межах поданої ним апеляційної скарги та за наявними у справі відомостями.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника митниці Тупікової О.О., яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та вважала постанову суду законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні митних правил.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Відповідно до відомостей протоколу про порушення митних правил (арк. 6-7), 09.10.2019 року о 03.40 год. в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Плетенівка» ВМО «Плетенівка» митного поста «Магістральний» у напрямку руху з Російської Федерації до України по смузі руху «Зеений коридор» заїхав транспортний засіб особистого користування «ТОЙОТА ПРАДО», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час проведення митних формальностей у відношенні ОСОБА_1 спрацювала система АСАУР, щодо відсутності громадянина на митній території України менш 24 години, а також після застосування СУР зазначений транспортний засіб був переведений на смугу руху «Червоний коридор» для проведення декларування та проведення митного огляду транспортного засобу. Під час письмового декларування ОСОБА_1 заявив, що будь яких товарів він не переміщує. Під час огляду транспортного засобу, в багажному відділенні без ознак приховування знаходились 115 упаковок препарату з засобом для ветеринарного застосування «АНАДИН» (у кожній упаковці 3 ампули по 2 мл. препарату). Зі слів власника, вартість однієї упаковки приблизно 90,0 грн. Загальна вартість виявленого товару становить 10350,0 грн. Враховуючи, що згідно інформації АСМО «Інспектор» транспортний засіб д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 виїхав з митної території України через МАПП «Плетенівка» Харківської митниці ДФС у 22 годині 59 хвилин 08.10.2019 року, зазначена вище загальна вартість перевищує неоподаткований мінімум, що встановлений для громадян, які відсутні на митній території України менш 24 годин, а саме 50 Євро, що на момент складання протоколу становило 1357,16 грн. Виходячи з вищезазначеного ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою відомості про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі.

Поряд з цим, в цьому протоколі ОСОБА_1 особисто зазначив, що зміст протоколу йому зрозуміло, ним прочитано, зауважень та доповнень він не має (арк. 7).

Відповідно до власноручних письмових пояснень (арк. 11), ОСОБА_1 в`їхав на пункт пропуску Плетенівка по зеленому коридору на автомобілі ТОЙОТА ПРАДО, який належить особисто йому. Його було переведено на червоний коридор для митного огляду. Під час митного огляду у багажнику автомобіля було знайдено 115 упаковок противовірусного засобу для ветеринарного застосування, під назвою «АНАНДИН», який він не задекларував не в усній формі не в письмовій формі. Про те, що він повинен був його задекларувати він не знав.

Отже, аналізуючи ці пояснення та пояснення, які він навів у протоколі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час складення протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 визнавав себе винним та погоджувався зі змістом протоколу.

Слід зауважити, що будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі працівником митниці, ОСОБА_1 ані в протоколі, ані в окремих поясненнях не зазначив.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, що свідчить про законність дій працівників митниці та про те, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідали дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей митної декларації (арк. 10), ОСОБА_1 дійсно письмово не задекларував товари, які він перевозив через митний кордон України, що узгоджується з його письмовими поясненнями, які він надавав працівникам митниці при складення протоколу, що свідчить про об`єктивність цих пояснень.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує, що саме він перевозив 115 упаковок ветеринарного препарату «АНАНДИН» через митний кордон та у будь-який спосіб не задекларував його.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 перетинав митний кордон України та переміщував 115 упаковок ветеринарного засобу «АНАНДИН», який повинен був задекларувати, чого ОСОБА_1 не зробив.

Натомість, відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, що спростовує твердження ОСОБА_1 про те, що він не знав про те, що цей товар необхідно було декларувати.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує, що 08.10.2019 року об 22.59 год. він виїжджав з митної території України. Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 заїхав на митну територію України саме 09.10.2019 року о 03.40 год., що свідчить про те, що він дійсно був відсутній на митній території України менш 24 годин, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості застосування вимог п.п. 191.2.3 та 191.2.4 ст. 191 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Поряд з цим, Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ - є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП або МК України під час складання протоколу та його розгляду судом першої інстанції, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 митних правил України та притягнуто за ст. 472 МК України до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 472 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков