ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 647/1509/21
Головуючий в 1-й інстанції: Корсаненкова О.О.
Номер провадження № 33/819/308/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Гемма Ю.М.,

за участю захисника Крамського Д.О. в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника Крамського Д.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 24 червня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в:

Цією постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 01.06.2021 року о 10-30 год. в м. Запоріжжя на перехресті вул. Металургів Б. Хмельницького, керуючи автомобілем ВАЗ 21114 д/н НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя з вулиці Металургів на заборонений сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем NISSAN ALMERA д/н НОМЕР_2 , який рухався по вул. Металургів на зелений сигнал світлофору. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3, 8.7.3 Е Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КпАП України.

В апеляційній скарзі захисник Крамський Д.О. в інтересах ОСОБА_1 зазначає про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції. В обгрунтування доводів указує про те, що попри наявність його клопотання про відкладення судового розгляду та ознайомлення з матеріалами справи, 24.06.2021 року судом винесено вказану постанову. ОСОБА_1 не було викликано в судове засідання. В судовому рішенні не зазначено про наявність відеозапису. В судове засідання не викликались свідки та потерпілий. Судом не було в повному обсязі встановлено обставини вчинення ДТП. Посилаючись на зміст положень п.8.7 ПДР апелянт зауважує про те, що даною нормою не встановлено жодних заборон чи обмежень для руху транспортних засобів. Також посилаючись на зміст ст.31 Закону України «Про національну поліцію» апелянт зазначає про те, що відеозапис є неналежним доказом, таким, що ставить під сумнів застосування відеофіксації вказаного правопорушення. Крім того, в постанові не вказано відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, що суперечить правовому висновку КАС ВС у справі №524/5536/17 від 15.11.2018 року, відповідно до якого відеозапис не може вважатися належним доказом у справі. Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі апелянт зазначає про недотримання судом положень ст.9, 251, 268, 294 КУпАП, а також практики ЄСПЛ.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову.

Заслухавши доводи захисника Крамського Д.О. в інтересах ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, який підтримав свої апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, вони містять достатньо доказів, якими вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом.

За змістом ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність особи настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, з-поміж іншого, транспортних засобів.

Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими згідно із ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами та інші.

Положення ст.252, 280 КУпАП покладають на суд обов`язок оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за встановлених і викладених у постанові обставин, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, об`єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Вина ОСОБА_1 підтверджується такими доказами.

Зокрема, даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 023071, зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП, доданих до нього схеми місця ДТП, де зафіксовано розташування транспортних засобів на дорозі та встановлено той факт, що в м. Запоріжжя на перехресті вул. Металургів Б. Хмельницького, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21114 д/н НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя з вулиці Металургів на заборонений сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем, що зафіксовано у присутності свідка ОСОБА_2 ..

При складанні протоколу ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, він надав свої пояснення по суті адміністративного правопорушення, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу та доданих до нього матеріалів, від нього не надходило, тобто він реалізував своє право на захист.

З письмових поясненнями ОСОБА_3 випливає, що в м. Запоріжжя на перехресті вул. Металургів Б. Хмельницького, коли він на автомобілі NISSAN ALMERA рухався на зелений сигнал світлофора, у цей момент на червоний сигнал світлофору різко виїхав транспортний засіб ВАЗ 21114, яким керував ОСОБА_1 , та став винуватцем ДТП. (а.с.5)

Ці пояснення ОСОБА_3 - учасника дорожньо-транспортної події, узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та долученій до нього схеми місця події, та вказує про порушення саме ОСОБА_1 п.п.2.3, 8.7.3 Е Правил дорожнього руху.

У своїх письмових пояснення ОСОБА_1 стверджував про те, що здійснював рух на зелений сигнале світлофору, однак вони нічим не підтверджуються.

За приписами пункту 8.7.3 Е ПДР червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Однак саме водієм транспортного засобу «ВАЗ 21114 д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 вказані вимоги виконані не були.

Як убачається зі схеми місця ДТП, долученої до протоколу про адміністративне правопорушення та фотоілюстрації з місця події, внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали видимі зовнішні пошкодження.

У зв`язку із викладеним вище, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було в повному обсязі встановлено всі обставини справи, позбавлені підстав.

Не відповідають дійсності доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не викликався в судове засідання, оскільки спростовуються наявною в матеріалах справи телефонограмою. (а.с.10).

Жодним чином не обґрунтовані доводи захисника про те, що за його клопотанням не було відкладено судовий розгляд та позбавлено його можливості ознайомитись з матеріалами справи, оскільки клопотання стороною захисту було подано після винесення судового рішення. (а.с.12)

Не відповідають дійсності вказівки апелянта про те, що в судовому рішенні вказано про факт перевезення 8 осіб.

Матеріалами справи не підтверджено, що свідками у справі були надані будь-які пояснення у справі, а тому доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не викликались свідки суперечать положенням ст.272 КУпАП.

Апелянт безпідставно вказує про те, що п.8.7.ПДР не передбачено заборон та обмежень для руху транспортних засобів, оскільки в провину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог п.8.7.3 Е, відповідно до змісту якого встановлено імперативну заборону здійснення руху на червоний сигнал світлофора.

Під час перевірки матеріалів справи не встановлено обставин проведення відеофіксації працівниками поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а тому апелянтом необґрунтовано зазначено про те, що відеозапис було визнано доказом у справі.

З цих підстав не заслуговують на увагу вказівки сторони захисту про недопустимість відеозапису як доказу у справі про адміністративне правопорушення з посиланням на практику КАС ВС. Такий доказ у справі відсутній.

Інших доводів щодо оспорювання фактичних обставин справи та незаконності судового рішення, апелянтом не наведено.

Зважаючи на викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Тому доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповне встановлення всіх обставини справи, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП у межах, установлених санкцією ст.124 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

У зв`язку з чим, твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, є неспроможними.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги захисника не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Отже підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 та задоволення апеляційної скарги захисника, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Крамського Д.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 24 червня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду (підпис) Ю.М. Гемма