Номер провадження: 33/813/1052/21
Номер справи місцевого суду: 522/7015/21
Головуючий у першій інстанції Коваленко В.М.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Главацького Юрія Анатолійовича на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2021 року накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у сумі 454 грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2021 року серії ДПР18 №323950 ОСОБА_1 07.04.2021 р. о 21:30 годин керував мопедом «Сузукі», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 02 липня 2021 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - Главацький Ю.А. направив апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2021 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що:

- у протоколі не зазначено за допомогою якого прибору мав відбутись медичний огляд, що спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку;

- на момент спілкування з поліцейським ОСОБА_1 сидів на мопеді, який навіть не був заведений;

- в ОСОБА_1 взагалі відсутнє посвідчення водія;

- інспектор не роз`яснив ОСОБА_1 його права, а тому підпис у складеному відносно нього протоколі свідчить лише про виконання ним вимог поліцейського без розуміння тексту самого протоколу;

- поліцейським не було залучено свідків для фіксування факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду;

- у долучених до справи відеометеріалах з нагрудних камер поліцейських відсутня фіксація факту зупинку мопеду під керування ОСОБА_1 .

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін, виходячи з наступного.

Апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2021 року серії ДПР18 №323950, відповідно до якого ОСОБА_1 07.04.2021 р. о 21:30 годин керував мопедом «Сузукі» д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , зупиненому працівниками поліції через порушення ПДР України, який виявляв ознаки сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, невиразна мова, було роз`яснено його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, а також запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння від чого ОСОБА_1 відмовився. Після складання працівниками поліції за вищенаведеним фактом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №323950 ОСОБА_1 його власноруч підписав, зазначивши, що пояснень чи заперечень щодо обставин вчинення ним адміністративного правопорушення не має (а.с.4).

Щодо посилань представника ОСОБА_1 - Главацького Ю.А., викладених у апеляційній сказі на те, що у протоколі не зазначено за допомогою якого прибору мав відбутись медичний огляд, що спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, а також процедуру оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначають КУпАП, «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затверджена наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 та «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735.

Втім, вищенаведені нормативно-правові акти не містять вимог до обов`язкового зазначення поліцейськими у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, моделі прибору за допомогою якого мав би проводитись огляд на стан сп`яніння на місці зупинки.

Дійсно, відповідно до п.5 глави ІІ Інструкції від 07.11.2015 № 1395 перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Втім, зважаючи на відмову водія від проходження медичного огляду, у працівників поліції не виникло і обов`язку щодо роз`яснення водію порядку застосування спеціального технічного засобу та на надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Тож, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону є посилання представника апелянта на те, що незазначення у протоколі за допомогою якого прибору мав відбутись медичний огляд спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, оскільки відповідні законодавчі акти не містять таких вимог.

Твердження ж представника ОСОБА_1 - Главацького Ю.А. про те, що інспектор не роз`яснив ОСОБА_1 його права, а тому підпис у складеному відносно нього протоколі свідчить лише про виконання ним вимог поліцейського без розуміння тексту самого протоколу, а також про те, що ситуація, яка склалась між ОСОБА_1 та працівниками поліції не має нічого спільного з керуванням транспортного засобу у стані сп`яніння, апеляційний суд вважає такими, що суперечать матеріалам справи, зокрема, відеозаписам з нагрудних камер поліцейських.

Так, з вищенаведених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 , зупиненому працівниками поліції через порушення ПДР України, який виявляв ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, невиразна мова, працівниками поліції було роз`яснено його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, а також запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився.

У відповідних відеозаписах також зафіксовано, як ОСОБА_1 неодноразово підтвердив обставини, за яких його було зупинено працівниками поліції, жодним чином не заперечував факту керування ним транспортним засобом (мопедом), а також перебування у стані сп`янінні.

Після складання працівниками поліції за вищенаведеним фактом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №323950 ОСОБА_1 його власноруч підписав, зазначивши, що пояснень чи заперечень щодо обставин вчинення ним адміністративного правопорушення не має.

Також з відеозаписів нагрудних камер поліцейських вбачається, що ними ОСОБА_1 окрім його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, також роз`яснено і наслідки складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Після чого поліцейські відповідали на запитання ОСОБА_1 щодо процедури отримання прав та реєстраційних документів на мопед, жодних додаткових питань поліцейським щодо складено відносно нього протоколу водієм поліцейським поставлено не було.

Таким чином, апеляційний суд проходить до висновку про безпідставності посилань представника апелянта на правову необізнаність, яка завадила водію зрозуміти необхідність огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейських, а також тверджень того, що ОСОБА_1 нікуди їхати не збирався та просто сидів на своєму мопеді.

Апеляційний суд знаходить слушними посилання представника ОСОБА_1 - Главацького Ю.А. на відсутність фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння двома свідками, втім вважає, з огляд на фіксацію у відеоматеріалах, які не викликають сумнівів у апеляційного суду в їх повності та достовірності, обставин, що свідчать про наявність у ОСОБА_1 сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, невиразна мова, керування ним у стані сп`яніння транспортним засобом, а також його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановлено законом порядку.

Окрім того, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не мав підстав для позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 взагалі не отримував посвідчення водія, що підтверджується довідкою Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області від від 21.05.2021 року №31/15-0-206 (а.с.13).

Так, постановляючи оскаржувану постанову про позбавлення особи права керування транспортними засобами строк на один рік, суд хоч і перевірив чи має така особа взагалі право керування транспортними засобами і чи видавалося їй відповідне посвідчення водія, втім відповідних обставин не врахував.

З огляду на те, що ОСОБА_1 взагалі не мав і не має водійських прав, суд безпідставно застосував в якості міри адміністративного стягнення позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Так, вирішуючи питання про обґрунтованість накладено адміністративного стягення, апеляційний суд виходить із того, що відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Тож при визначенні виду та міри стягнення, на підставі ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, який становить значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, ступінь вини та особу ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку, що стягнення у вигляді штрафу є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень без позбавлення права керування транспортними засобами, зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 водійського посвідчення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Главацького Юрія Анатолійовича - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - змінити в частині накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення. Виключити з резулятивної частини застосування в якості адміністративного стягнення позбавлення правом керування транспортирними засобами на строк один рік.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко