ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/534/21Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 33/817/467/21 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Стасишин Ю.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Стасишина Ю.В. на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 02 березня 2021 року о 23 год. 40 хв. в с. Ласківці по вул. Центральній керував автомобілем марки «Мазда 6», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота і відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Стасишин Ю.В. вважає, що в діях його підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, апелянт не заперечує, що ОСОБА_1 02.03.2021 року керував транспортним засобом «Мазда 6», номерний знак НОМЕР_1 і бачив як навпроти нього їхав поліцейський автомобіль, після чого він з`їхав з дороги на узбіччя і виключив мотор.

На думку сторони захисту, ОСОБА_1 не може нести відповідальність за ч.1 ст.130 КупАП, оскільки працівники поліції його автомобіль не зупиняли і їх дії є незаконними, так як вони чинили на нього морально-психологічний тиск.

Вважає, що складений відносно ОСОБА_1 протокол є незаконним і складений з численними порушеннями закону, без жодних на те підстав.

Вказує, що працівниками поліції порушено вимоги "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09.11.2015 року за № 1452/735 та положення ст.266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння.

Просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2021 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не приймав участі в розгляді даної справи судом.

Заслухавши апелянта - адвоката Стасишина Ю.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, та навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить скасувати постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, апеляційна скарга на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2021 року подана адвокатом Стасишиним Ю.В., в інтересах ОСОБА_1 , 08 червня 2021 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження судового рішення, визначений ст.289 КУпАП, апелянтом не пропущений, а тому відсутні підстави для вирішення питання про його поновлення.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 467821, 02 березня 2021 року о 23 год. 40 хв. в с. Ласківці по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мазда 6», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота і на вимогу працівників поліції відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, в присутності двох свідків.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Доводи сторони захисту щодо незаконності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки жодних аргументованих доводів з цього приводу як в апеляційній скарзі, так і в судовоум засіданні апеляційної інстанції ним не наведено.

Твердження апелянта про застування до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції морально-психологічного тиску також носять надуманий характер, оскільки такі дії ним у визначеному законом порядку не оскаржувались, а в апеляційній скарзі належних доказів щодо цього не зазначено.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, який був предметом дослідження як суду першої, так і апеляційної інстанції.

Так, вказаними матеріалами відеофіксації підтверджується, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також ці обставини підтверджуються постановою серії БАБ № 870645 від 02.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, зміст якої останній не заперечував.

Тому, перебування автомобіля на узбіччі дороги з виключеним мотором, на чому наголошує апелянт, не спростовує факту керування ним ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, які працівниками поліції були названі водієві перед тим як запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння.

Вказаним відеозаписом підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як безпосередньо на місці фіксації правопорушення, так і в закладі охорони здоров`я, про можливість проходження якого працівниками поліції було роз`яснено.

Аналіз дій працівників поліції при фіксації правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , не дає підстав для висновку про порушення ними вимог "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" від 09.11.2015 року за № 1452/735 та положення ст.266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння, як про це зазначає апелянт.

Твердження апелянта щодо відсутності свідків на момент фіксації правопорушення є необґрунтованими, оскільки необхідність участі свідків, вказаних в протоколі про адмінправопорушення, була забезпечена, коли виникла необхідність засвідчити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним, оскільки докази, які є наявні у матеріалах справи є належними та допустимими і отриманні у передбачений законом спосіб, у тому числі у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що доводи апелянта про неповне та необ`єктивне з`ясування всіх обставин справи судом першої інстанції є безпідставними та необґрунтованими.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2021 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Стасишина Ю.В. залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя