Справа № 740/2523/21 Головуючий у 1 інстанції Гагаріна Т. О.
Провадження № 33/4823/406/21
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі захисника-адвоката - Луєнка Ю.В.,

особи, що притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника-адвоката Луєнка Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працюючий водієм в КП Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 454 грн. 00 коп.

Як встановив суд, 26 квітня 2021 року о 21 год. 08 хв. в Ніжинському районі в смт. Лосинівка по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного спяніння та продуву приладу «Драгер» відмовився.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду захисником Луєнком Ю.В. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності була подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 .

Вважає, що вказане рішення винесено з порушенням законодавства про адміністративні правопорушення, оскільки судом не було об`єктивно та в повному обсязі досліджено всі матеріали справи.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом були взяті до уваги лише відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та дані відеозапису.

В свою чергу звертає увагу на те, що його підзахисному при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не були роз`яснені його права, в тому числі й права на захист.

Однак зауважує, що відеоматеріал не може бути прийнятий як доказ по справі, оскільки не є цілісним, а складається з фрагментів. Крім того, стверджує, що безпідставно не були прийняті до уваги пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як зацікавлених осіб, які пояснили те, що внесені до протоколу про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були присутні під час складання зазначеного протоколу, та під час підписання правопорушником цього документу, дані про них ще внесені не були.

Вважає, що матеріали справи не містять жодного доказу з приводу наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а почервоніння очей взагалі не відноситься до таких ознак.

При цьому вважає, що відеоматеріал лише свідчить про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, однак жодним чином не підтверджує факту наявності в нього ознак, які стали підставами проходження такого огляду.

Вказує на безпідставність зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 , який, відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» мав бути детально обґрунтований та вмотивований.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника-адвоката Луєнка Ю.В., які висловились на підтвердження викладених в апеляційній скарзі вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не зважаючи на заперечення як ОСОБА_1 , так і його захисника, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції на факт порушення п. 2.5 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в даному випадку полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 472985 від 26 квітня 2021 року, який є офіційним документом, що засвідчує факт вчинення правопорушення, та в якому міститься запис про те, що він з протоколом ознайомлений, та відмовляється від дачі письмових пояснень (а.с. 3);

- відомостями розписки ОСОБА_3 про те, що в результаті відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який керував автомобілем в нетверезому стані, він зобов`язується доставити транспортний засіб особи правопорушника до місця його проживання (а.с. 5);

- відеоматеріалом, наявним у матеріалах справи та дослідженим судом апеляційної інстанції (а.с. 9, 26).

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Наявним у справі про адміністративне правопорушення доказам суд надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо відмови особи, що притягується до адміністративної відповідальності від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння за наявності підозри знаходження особи в такому стані.

Судом апеляційної інстанції були перевірені доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення і визнані такими, що не знайшли свого фактичного підтвердження, оскільки проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду особою, щодо якої порушується таке питання.

У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 складений за фактом відмови останнього від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а отже, склад правопорушення в його діях є закінченим вже з моменту відмови від проходження обстеження у встановленому законодавством порядку.

Твердження апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, не є обґрунтованими, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 472985 від 26 квітня 2021 року, чітко зазначено, що громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що закріплено його власноручним підписом.

Посилання викладене в апеляційній скарзі на те, що відеоматеріал не може слугувати доказом по справі, оскільки він не є цілісним від початку зупинки транспортного засобу, не заслуговує на увагу, оскільки вказаний відеозапис було додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 472985 від 26 квітня 2021 року, який складено інспектором ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Дузя П.А., а отже є лише одним із доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі складеному повноважною на те особою.

Крім того, на зазначеному відеозаписі міститься чітке відображення того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - відмовився.

Тому, в даному випадку, за допомогою відеофіксації працівники поліції виконали вимоги щодо здобуття доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого правопорушення.

Щодо доводів сторони захисту на безпідставне неприйняття до уваги судом першої інстанції пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , то вони є необґрунтованими, оскільки вказані свідки надавали пояснення під час розгляду справи в місцевому суді, яким він надав відповідну оцінку, в зв`язку з чим дійшов висновку що такі пояснення не слід приймати до уваги, оскільки зазначені свідки є зацікавленими особами, так як перебувають з ОСОБА_1 у товариських відносинах, та крім того, їх пояснення не спростовують вини правопорушника у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, в розписці про доставку транспортного засобу ОСОБА_1 до місця стоянки свідок ОСОБА_3 вказав що ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані, а вже в поясненнях наданих в суді першої інстанції, він заперечив факт керування ОСОБА_1 автомобілем в нетверезому стані, посилаючись на те, що це працівник поліції його змусив так написати в розписці.

При цьому, в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 також зазначив, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного спяніння, а працівники поліції не пропонували останньому пройти огляд в медичному закладі.

Такі протирічливі пояснення зазначених свідків, на переконання суду апеляційної інстанції, як про це зазначив і суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, свідчить про намагання останніх допомогти ОСОБА_1 уникнути йому відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання апеляційної скарги щодо безпідставності зупинення транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 та відсутності в нього ознак алкогольного сп`яніння, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими як судом першої, так і судом апеляційної інстанції доказами.

Так, зокрема у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1408/27853 від 10 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейські в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В даному випадку, поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та інших адміністративних матеріалів, на підтвердження його вини, було в повному обсязі дотримано вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що беззаперечним доказом наявності підозри особи, що притягується до адміністративної відповідальності перебування в стані алкогольного спяніння є відсторонення останнього від керування транспортним засобом, обов`язок доставки якого до місця стоянки було покладено на ОСОБА_3 , що він не заперечував під час дачі пояснень в суді першої інстанції.

Твердження, викладене в апеляційній скарзі з приводу відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та відсутності його вини, внаслідок того, що дане адміністративне правопорушення він не вчиняв, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція сторони захисту розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це йде мова в поданій апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Луєнка Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач