Справа № 521/8526/21
Провадження № 3/521/5774/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року місто Одеса

Cуддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2021 року співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП було складено протокол, серії ДПР18 № 287853, про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення, 30.05.2021 року в м. Одесі, по вул. Ак. Філатова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини роту, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона прав і свобод громадян.

За приписами ч. 2 та ч.3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вказано у протоколі, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився.

На місці складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зі складеним протоколом не погодився, надав письмові пояснення, в яких вказав, що він є власником вказаного автомобілю, але при зупинці екіпажу поліції, які рухались в автомобілі Тойота № 3479, він в автомобілі забирав свої особисті речі, водієм не був (а. с. 4).

На підтвердження вини водія, матеріали справи містять лише складений протокол про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №287853 (а. с. 2)

Спрямовуючи вказаний протокол до суду, жодного іншого доказу, який вказував би на вину водія, до складеного протоколу, співробітниками поліції долучено не було.

Долучено лише пояснення ОСОБА_1 , з якого слідує, як вже було зазначено, що він зі складеним протоколом не погодився.

Також, у протоколі вказано, що до протоколу додається відео.

Проте, того відео, при направленні протоколу до суду, долучено не було.

Крім того, згідно до протоколу, свідки при цьому були відсутні.

У зв`язку з указаним, суд звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд направляв повістки про виклик до суду особи, стосовно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 за тією адресою, яка була вказана співробітниками поліції у протоколі.

Проте, до суду повернувся конверт з поштового відділення з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

У зв`язку з чим, судом було направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.

За вказаною у протоколі адресою, ОСОБА_1 , зареєстрованим не значиться.

У зв`язку з чим, судом, використовуючи дані, які наявні у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення, було направлено запит до Міністерства доходів і зборів.

Проте, за тими даними, які були вказані в протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , з Міністерства доходів і зборів було отримано відповідь, що фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати.

В судові засідання призначені на 27.07.2021 року, 17.08.2021 року, ОСОБА_1 не з`явився, до суду повернувся конверт з поштового відділення з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

За вказаних обставин, з метою дотримання граничних та розумних строків розгляду справи, вважаю за можливе, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП, розгляд справи здійснювати за відсутності особи, стосовно якої складено протокол за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на зазначене, суддя звертає увагу на неприпустимість формального підходу при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту матеріалів справи, суддя вбачає, що саме такий (формальний) підхід було застосовано співробітниками поліції при складенні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, адже доказів того, що саме ОСОБА_1 30.05.2021 року керував транспортним засобом, номерний знак НОМЕР_2 , в м. Одесі, по вул. Ак. Філатова, до суду не надано.

Також, доказів ознак алкогольного сп`яніння, як то: перевірки поліцейськими особи на наявність ознак сп`яніння, зокрема, запах з порожнини роту, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, матеріали справи не містять.

Також, такі ознаки не вбачаються суддею при дослідженні доказів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки таких доказів до суду надано не було.

Більш того, долучене до протоколу, пояснення ОСОБА_1 , наданого ним на місці події, також не містить жодної вказівки на наявність у нього ознак сп`яніння, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на вказане, суддя зазначає, що у відповідності до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно абзацу другому п. 5 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС № 1395, від 07.11.2015 року, поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені, зокрема, статтею 130 КУпАП.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія, шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу, а отже знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Отже, за змістом диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність для водія транспортного засобу настає лише за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Тобто, для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вона повинна керувати транспортним засобом та перебувати у стані алкогольного сп`яніння.

Проте, з наданого до суду протоколу, суддя не вбачає факту перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу та факту зупинки співробітниками поліції такого транспортного засобу.

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що доказів перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу, керування ним транспортним засобом та факту зупинки співробітниками поліції такого транспортного засобу, до суду не було надано.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною - 17.07.1997, дата набрання чинності для України - 11.09.1997) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Системний аналіз ст. 247 КУпАП дозволяє зробити висновок, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Виходячи з викладеного, дослідивши надані до суду докази, суддя зазначає, що докази, на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння саме при керуванні транспортним засобом, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доказів наявності події правопорушення до суду не надано.

Крім того, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки співробітниками УПП в Одеській області ДПП не було доведено зв`язок між станом алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та його перебуванням за кермом транспортного засобу.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм права, проаналізувавши надані до суду докази в їх сукупності та, надавши їм оцінку, суддя зазначає, що допустимих доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ч.1 ст. 130, ст. ст. 1, 7, 221, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом десяти днів, з дня її винесення.

Суддя: Н.В. Мирончук