Справа № 473/1920/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

"25" серпня 2021 р. м.Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі

головуючої судді Миронова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Туришевої К.В.,

прокурора Ватуліної А.І.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Герцуна В.С.,

розглянувши адміністративну справу про вчинення корупційного правопорушення, яка надійшла від управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелений Гай Доманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, неодруженого, начальника сектору контролю за обігом зброї Вознесенського районного управління поліції Головного управління поліції в Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодекс України про адміністративні правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Так, згідно протоколів про адміністративне правопорушення №7 від 14.05.2021 року та №8 від 14.05.2021 року, відповідно до наказу ГУНП в Миколаївської області №174о/с від 15.07.2016 року капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора з контролю за обігом зброї в сфері дозвільної системи сектору Вознесенського відділу поліції ГУНП в Миколаївської області. ОСОБА_1 , як поліцейський, є суб`єктом на якого поширюється дія Закону «Про запобігання корупції». ОСОБА_1 будучи поліцейським, порушив вимоги ст..28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, всупереч вказаним нормам Закону, усвідомлюючи наявну суперечність між своїм приватним інтересом та службовими повноваженнями, не вжив заходів, щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомивши безпосереднього керівника про наявність в нього реального конфлікту інтересів, вчинивши розгляд своєї заяви від 09.01.2020 року щодо придбання та подальшої видачі дозволу НОМЕР_4 на зберігання та носіння однієї одиниці газової зброї «WALTHER Р88 COMРАСТ» 9 mm Р.А.К. серії № НОМЕР_2 , 1992 р.в., строком до 21.01.2023, а також провів перевірку, передбачену р.ІІІ «Положення про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівливої дії», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1993 №706, що стало підставою для настання юридичних наслідків, а саме - придбання та подальшої видачі дозволу НОМЕР_4 на зберігання та носіння однієї одиниці газової зброї «WALTHER Р88 COMРАСТ» 9 mm Р.А.К. серії № НОМЕР_2 , 1992 р.в. Юридичними наслідками в даному випадку є вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе в скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав та пояснив, що станом на 09.01.2020 року він перебував на посаді начальника сектору контролю за обігом зброї Вознесенського районного управління поліції Головного управління поліції в Миколаївської області. Його безпосереднім керівником був заступник начальника Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_2 . В січні 2020 року він зібрав всі документи, які були потрібні для отримання дозволу на придбання та зберігання газової зброї «WALTHER Р88 COMРАСТ». 09 січня 2020 року ОСОБА_1 написав відповідну заяву та надав її разом з документами начальнику Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_3, повідомивши ОСОБА_3 , що це його заява про надання дозволу на зброю . Начальник Вознесенського ВП ГУНП наклав резолюцію «Дозволяю». Таким чином ОСОБА_1 зазначає, що він жодних дій, в умовах реального конфлікту не вчиняв і тому заступника начальника Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_2 про конфлікт інтересів і не повідомляв.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, доводи прокурора, захисника, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.7 та ст. 245, ст.280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи та на достатніх доказах.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП встановлено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті ст..172-7 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно з вимогами частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту,коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 липня 2016 року №2, щодо приватного інтересу першим питанням для кожного суб`єкта відповідальності завжди є правильна оцінка, що таке приватний інтерес і який із них власне може спричинити конфлікт інтересів. Зазначене свідчить про те, що для оцінки наявності приватного інтересу обов`язковим є розуміння службовця (суб`єктивне його відношення).

Зокрема, зі змісту пункту 3 підрозділу 2.1. розділу 2 Методичних рекомендацій вбачається, що наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку шляхом порівняння повноважень та існуючого інтересу, із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність чи неупереджені прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою. Конфлікт інтересів існуватиме в усіх випадках, коли у особи є приватний інтерес,здатний вплинути на об`єктивність або неупередженість його рішення або дії під час виконання службових або представницьких повноважень. Навіть тоді, коли прийняті ним рішення, вчинені чи не вчинені дії за наявності приватного інтересу відповідають закону.

Отже, для встановлення наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності відповідних юридичних фактів:

1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення:

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу ГУНП в Миколаївської області, №174о/с від 15.07.2016 року капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора з контролю за обігом зброї в сфері дозвільної системи сектору Вознесенського відділу поліції ГУНП в Миколаївської області, а отже ОСОБА_1 є особою на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією, а отже, на неї поширюються обмеження та зобов`язання, передбачені Законом.

Відповідно до посадової інструкції старшого інспектора з контролю за обігом зброї в сфері дозвільної системи Вознесенського ВР ГУНП в Миколаївської області капітана поліції ОСОБА_1, затвердженої начальником Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївської області полковником поліції ОСОБА_3, ОСОБА_1 приймає та доповідає керівництву документи, які надійшли в процесі здійснення службової діяльності та прийому громадян, представників підприємств, установ і організацій з питань дозвільної системи; у межах компетенції здійснює взаємодію та обмін інформацією з органами і підрозділами Національної поліції, іншими правоохоронними та державними органами, органами влади, об`єднаннями громадян, а також підприємствами, установами та організаціями з питань, що випливають з покладених на ДС Вознесенського ВП завдань і функцій; здійснює письмовий облік та ведення відповідної документації з питань придбання, зберігання та використання пристроїв для відстрілу набоїв споряджених гумовою кулею; здійснює перевірки додержання державними органами та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, їх посадовими особами, а також громадянами правил; веде облікові справи за дорученими напрямками роботи, складає відповідні звіти, котролює їх виконання; приймає участь у проведенні занять з працівниками зацікавлених служб поліції; знає, розуміє та застосовує діючи нормативні документи, що стосуються його діяльності, знає і виконує вимоги законодавство про працю, про охорону праці, дотримння пожежної безпеки; дотримується правил внутрішнього розпорядку.

Згідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1993 року №706 «Про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівливої дії» дозволи на придбання і зберігання газових пістолетів (револьверів) підписується начальником органу внутрішніх справ або особою, яка виконує його обов`язки громадянам за місцем проживання. Відповідно до п.11 даної Постанови для отримання дозволу на придбання газових пістолетів громадяни подають до органу внутрішніх справ наступні документи: заповнену картку-заяву; дві фотокартки розміром 3х4; сантиметри, висновок (довідку) медичного закладу лікувально-кваліфікаційної комісії встановленої форми( крім осіб, які мають дозвіл органу внутрішніх справ на зберігання та носіння мисливської та відомчої вогнепальної зброї), квитанцію про оплату послуг, пов`язаних з оформленням документів для видачі дозволу на придбання газових пістолетів.

Пунктом 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1993 року №706 «Про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівливої дії», передбачено, що дозвіл на зберігання та носіння газових пістолетів видається органом внутрішніх справ терміном на три роки. При цьому для отримання дозволу на зберігання газових пістолетів їх власники подають до органі внутрішніх справ також корінець дозволу на придбання з відміткою спеціалізованого магазину про продаж газового пістолеті та квитанцію про оплату послуг, пов`язаних з оформленням документів для видачі дозволу на зберігання газових пістолетів.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він в 2020 році перебував на посаді заступника начальника Вознесенського відділу поліції, а також був куратором по громадській безпеці. Зазначив, що він не був безпосереднім керівником ОСОБА_1 , який на той час перебував на посаді старшого інспектора контролю за обігом зброї, так як не мав права перевіряти його діяльність, а лише контролював його в межах виконання правил трудової дисципліни. Раз на тиждень ОСОБА_1 здійснював прийом громадян. Він надавав їм перелік документів, які були необхідні для отримання або продовження дозволів на зберігання зброї. Свідок ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 не мав права на прийняття рішень про надання дозволу на придбання або зберігання зброї, такі рішення приймав начальник Вознесенського ВП.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що в 2020 році він перебував на посаді начальника Вознесенського ВП ГУНП. ОСОБА_3 зазначив, що він був безпосередній керівником ОСОБА_1 . ОСОБА_1 згідно своїх обов`язків приймав у громадян документи, перевіряв оплату квітанцій та наявність необхідних документів, щоб отримати дозвіл на придбання та зберігання зброї. Чи входило в обов`язки ОСОБА_1 перевіряти безпосередньо документи, які надавали громадяни, свідок пояснити не може. Також свідок не пам`ятає чи бачив він той факт, що ОСОБА_1 приносив йому свої документи для надання дозволів на придбання та зберігання зброї, так як ОСОБА_1 приносив йому вже підшиті особові справи.

Як було встановлено в судовому засіданні 09.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до начальника Вознесенського ВП ГУНП про надання йому дозволу на придбання з подальшою видачею дозволу на зберігання та носіння однієї одиниці газової зброї(а.с.22). На даній заяві є резолюція начальника Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївської області ОСОБА_3 «Дозволяю» та дата 09.01.2020 року. Звідси, суд вважає, що начальник Вознесенського ВП ГУНП згідно розглянутої ним заяви був обізнаний про те, що старший інспектор з контролю за обігом зброї в сфері дозвільної системи сектору Вознесенського відділу поліції ГУНП в Миколаївської області, ОСОБА_1 , бажає отримати дозвіл на придбання з подальшою видачею дозволу на зберігання та носіння газової зброї, та дозволив йому придбання такої зброї.

Також в матеріалах справи міститься корінець дозволу №331583 від 10.01.2020 року виданого ОСОБА_1 на придбання однієї одиниці газової зброї, який дійсний до 10.03.2020 року та підписаний начальником органу Національної поліції ОСОБА_3 ( а.с.24, 97). Згідно копії матеріалів особової справи №Ж-9 дск власника мисливської гладко ствольної зброї в ній містились заява ОСОБА_1 , корінець дозволу на придбання зброї, квитанцію про оплату, та посвідчення НОМЕР_3 видане 27.01.2017 року, яке дійсне до 27.01.2021 року видане капітану поліції ОСОБА_1 , власнику якого дозволено носіння табельної вогнепальної зброї, що дозволяло ОСОБА_1 отримати дозвіл на придбання та зберігання зброї, без довідки медичного закладу лікувально-кваліфікаційної комісії , так як він є особою, що має дозвіл органу внутрішніх справ на зберігання та носіння відомчої вогнепальної зброї (а.с.21-22, 24-26) .

Отже,в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до посадової інструкції старшого інспектора з контролю за обігом зброї в сфері дозвільної системи Вознесенського ВР ГУНП в Миколаївської області капітана поліції ОСОБА_1, затвердженої начальником Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївської області полковником поліції ОСОБА_3, ОСОБА_1 не наділений правом приймати рішення стосовно надання дозволів на придбання та зберігання газової зброї. Більш того, дані рішення були прийняті начальником Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївської області ОСОБА_3 Тому ОСОБА_1 жодним чином не міг вчинити розгляд своєї заяви про надання дозволі на придбання газової зброї та вплинути на рішення начальника Вознесенського ВП ГУНП при розгляді його заяви.

Також, ОСОБА_1 не проводив і перевірку своєї заяви, так як відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1993 року №706 «Про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівливої дії», він надав необхідні документи, заяву, квитанцію, фотокартки та копію свого посвідчення, які не потребували жодної перевірки. Що ж стосується будь-яких інших документів, то згідно вищезазначеної Постанови, перелік документів, передбачених у п.9 Постанови є вичерпним.

Таким чином, в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_1 мав повноваження на прийняття рішень про надання дозволу на придбання та зберігання газової зброї, а також мав вплив на начальника Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_3 щодо об`єктивністі та неупередженості прийняття ним рішень. Отже, відсутні докази дій ОСОБА_1 та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Звідси суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обставини справи, на підставі ст. 247 КУпАП України, керуючись ст.ст.283-285 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу про вчинення корупційних правопорушень, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодекс України про адміністративні правопорушення- закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя