Справа № 487/5041/21
Провадження № 3/487/1651/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., при секретарі Оцабера М.С., розглянувши матеріали, які надійшли з УСР в Миколаївській області ДСР Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаїві, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 172-6 ч. 1 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2020 року оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Строгіним М.І. складено протокол №382 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який 01.04.2021 року вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП несвоєчасне подання, без поважних причин, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП визнав, суду пояснив, що ним була подана декларація з порушенням строків, у зв`язку з тим, що він вважав, що декларацію можливо подати до 01.01.2021 року включно.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення в межах санкції вказаної статті.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , будучи секретарем судового засідання Ленінського районного суду м. Миколаєва та будучи суб`єктом відповідальності за корупційнІ правопорушення, відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме щодо несвоєчасного подання без поважних на те причин, декларації типу «щорічна» за 2020 рік, та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

ОСОБА_2 призначено на посаду секретаря судового засідання Ленінського районного суду м. Миколаєва відповідно наказу №75ос/к/2020 від 06.08.2020 на період дії карантину та до дня визначення переможця, за результатами конкурсного відбору відповідно до законодавства.

10.08.2020 ОСОБА_2 приведено до присяги державного службовця про що міститься відповідна відмітка у трудовій книжці.

В подальшому відповідно наказу №34ос/к/2021 від 17.05.2021 ОСОБА_2 звільнено з посади секретаря судового засідання Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Таким чином, згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону ОСОБА_2 будучи призначеним на посаду секретаря судового засідання Ленінського районного суду м. Миколаєва є державним службовцем, а отже відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.

Згідно п. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в п. 1 ст. З цього ж Закону (підпункт В - державні службовці), зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Виходячи з вище викладеного, ОСОБА_2 декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування типу «щорічна» за 2020 рік зобов`язаний був подати до 01.04.2021.

Оглядом публічної сторінки Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_2 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік подав лише 01.04.2021, чим допустив порушення встановленого строку подання щорічної декларації, що підтверджується витягом.

Згідно послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_2 встановлено, що останній роботу в Реєстрі декларацій фактично розпочав тільки 01.04.2021 о 17 год. 04 хв. та цього ж дня о 17 год. 17 хв. завершив заповнення декларації, що підтвердив електронним цифровим підписом, після чого роботу на сайті завершив та натиснув кнопку «Вийти».

Таким чином, до 01.04.2021 останній не вживав жодних заходів, спрямованих на своєчасне подання декларації типу щорічна за 2020 рік, це свідчить про те, що фактично роботу в реєстрі розпочато вже після терміну визначеного для подання щорічної електронної декларації.

Факт обізнаності ОСОБА_2 з вимогами антикорупційного законодавства підтверджується відміткою в особовій картці державного службовця (п.10) від 10.08.2020, що засвідчено його особистим підписом.

Окрім того, факт попередження щодо дотримання вимог ЗУ «Про запобігання корупції» підтверджується поясненнями керівника апарату Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_3 в ході яких остання повідомила, що вказані вимоги до всіх співробітників суду доводилися як на щомісячних зборах суду так І безпосередньо перед початком компанії декларування нею особисто та іншими посадовими особами Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Ознайомлення з вимогами (попередженнями) відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» підтверджуються також особистими поясненнями ОСОБА_2 який повідомив, що дійсно посадовими особами Ленінського районного суду м. Миколаєва здійснювались заходи щодо ознайомлення з вимогами антикорупційного законодавства та попередженнями щодо відповідальності за порушення вказаного законодавства.

Відповідно довідки наданої Ленінським районним судом м. Миколаєва щодо часу відсутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 на робочому місці встановлено, що у період з 01.01.2021 по 01.04.2021 останній перебував на робочому місці та виконував свої службові обов`язки в повному обсязі, відпусток чи лікарняних у вказаний період ОСОБА_2 не надавалось.

Згідно з відомостями Єдиного Державного Реєстру Декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з офіційного сайту НАЗК України встановлено, що ОСОБА_2 подавав 30.06.2020 декларацію типу «кандидата на посаду», 01.07.2020 виправлену декларацію «кандидата на посаду» та 27.07.2020 декларацію «кандидата на посаду». Зазначені декларації подані ОСОБА_2 свідчать про наявність в нього навиків в роботі з реєстром.

Враховуючи Інформацію Ленінського районного суду м. Миколаєва щодо попередження про необхідність подання декларацій, пояснення посадових осіб суду та його особисті, а також витяги з реєстру, можна зробити висновок, що ОСОБА_2 був обізнаний про необхідність подання щорічної електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, але не вживав жодних заходів щодо своєчасного подання такої декларації.

Встановлено, що ОСОБА_2 отримав електронні цифрові підписи 30.06.2020 та 01.04.2021 року через Акредитований центр сертифікації ключів АТ КБ «Приватбанк», строк дії. яких до 30.06.2021 та 01.04.2022 відповідно, що підтверджується витягом.

Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_2 маючи дійсний електронний цифровий підпис не вживав жодних заходів для своєчасної подачі щорічної електронної декларації за 2020 рік.

Відповідно до абз. 9 підп. 1 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_2 , щорічної декларації не встановлено.

На підставі вище викладеного, ОСОБА_2 не мав поважних причин подати електронну декларацію з порушенням визначених законодавством строків.

Відповідно листа Державного підприємства «Українські спеціальні системи», де вказані дати некоректної роботи Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в якому чітко вказано, що на час необхідний для подачі електронної декларації Реєстр працював в належному режимі.

Починаючи із зазначеного часу дотепер портал Реєстру функціонує в штатному режимі. В дні необхідності подання ОСОБА_2 декларації Реєстр працював в належному режимі.

Вищевказані докази знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою і нічим не спростовані.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання, без поважних причин, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 , суд керується положеннями ст. 33 КУпАП, а тому враховує характер вчиненого ним правопорушення, його особу, ступінь вини.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_2 , є щире розкаяння. Обставин, які б обтяжували його відповідальність, суддею не встановлено.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею ст. 22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При вирішенні питання про застосування положень ст. 22 КУпАП, ураховуються узагальнення практики Судової палати в кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено, проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

На підставі викладено, з урахуванням того, що ОСОБА_2 вину визнав, у вчиненому розкаявся, при цьому суддею встановлено, що останній не мав наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, оскільки декларація за 2020 ним була подана, відсутності обставин, які б обтяжували його відповідальність, з урахуванням звільнення з займаної посади, що суттєво знижує суспільну шкоду вчиненого правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки, а також те, що цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам, вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_2 положення ст. 22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежитись усним зауваженням, що є достатнім та адекватним скоєному засобом впливу, дозволяє досягти виховних та превентивних мір на майбутнє, одночасно забезпечуючи невідворотність реагування за кожне правопорушення, в тому числі за малозначне.

При цьому, суддею враховується, що положення ст. 22 КУпАП не мають застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень, зокрема ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи застосування суддею положень ст. 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, судовий збір в порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 22, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 283-285, 287 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядок передбачений ст. 294 КУпАП.

Суддя Д.Г. Нікітін