Справа № 419/724/21
Провадження № 33/810/176/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Петрощук К.В.,
розглянувши «10» вересня 2021 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк Луганської області апеляційну скаргу захисника Петрощук Катерини Володимирівни, поданої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Вірменії, не працюючого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 12 липня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 12 липня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.
У постанові суду зазначено, що 13.04.2021 року о 08-15 год., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN TGX 18440 реєстраційний номер НОМЕР_1 , по а/д о-1306 в Сєвєродонецьк-Новоайдар, не вибравши безпечну швидкість не розрахував дистанцію та здійснив зіткнення з транспортним засобом ЗІЛ-131 реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого т/з MAN TGX 18440 реєстраційний номер НОМЕР_1 виїхав за межі проїжджої частини, чим скоїв ДТП з матеріальним збитком та порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник Петрощук К.В. просить змінити постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 12 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постанова суду прийнята з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження матеріалів справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення в частині призначення адміністративного стягнення.

Зокрема, сторона захисту вказує, що ОСОБА_1 визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, однак категорично не погоджується з призначеним судом покаранням. 15.04.2021 року заступником командира дивізіон з озброєння ОСОБА_2 , який є матеріально відповідальною особою за техніку та автотранспортні засоби, було повідомлено суд, що військова частина будь-яких матеріальних та фінансових претензій до водія ОСОБА_1 внаслідок вчинення правопорущення не має, у зв`язку з тим, що пошкодження автомобіля військової частини є незначними.
На підставі викладеного, захисник вважає, що призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців є занадто суворим.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Петрощук К.В. підтримала доводи поданої нею апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні в повному обсязі, просила змінити постанову і призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду, в судове засідання не з`явився, але захисник вважала за можливе розглянути справу за відсутності її підзахисного, що, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Апеляційний суд, вислухавши пояснення захисника Петрощук К.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом не дотримано у повному обсязі.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме недотримання під час керування транспортним засобом вимог ПДР України, що призвело до зіткнення з транспортним засобом.
Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі стороною захисту, а тому апеляційним судом відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП не перевіряються.

Разом з цим доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права під час вирішення питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, є слушними з огляду на таке.
Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція ст.124 КУпАП передбачає накладення альтернативних видів адміністративних стягнень, а саме накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, суд врахував характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, який протягом року до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався.
При цьому, з урахуванням наведених вище обставин, за наявності в санкції ст.124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією вказаної статті.
Натомість матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, у т.ч. за порушення ПДР, не притягувався; визнає свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, та внаслідок ДТП, винуватцем якої є ОСОБА_1 , транспортні засоби отримали лише незначні пошкодження. При цьому суд констатував відсутність обставин, що обтяжують покарання винної особи.
Отже, позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Враховуючи вищенаведе, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 достатнім буде призначити адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ст.124 КУпАП, оскільки таке стягнення цілком відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Петрощук К.В. підлягає задоволенню, а постанова судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 12 липня 2021 року зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у виді штрафу, в межах санкції ст.124 КУпАП у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Петрощук Катерини Володимирівни задовольнити.

Постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 12 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО