Справа № 496/3419/21
Провадження № 3/496/2066/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Желяпової О.Ф.,

представника військової частини Пудлінської Л.І.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка матеріали, які надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого механіком радіотехнічної ремонтної майстерні групи матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Командиром військової частини НОМЕР_1 до суду направлено протокол про військове адміністративне правопорушення №1/21 від 26.07.2021 року, відповідно до якого матрос ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, в умовах особливого періоду, з метою ухилитися від виконання законних вимог командира, відмовився виконувати наказ від 19.07.2021 року №164 «Про організацію вакцинації особливого складу військової частини НОМЕР_1 ».

У судовому засіданні представник військової частини Пудлінська Л.І. зазначила про те, що командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ «Про організацію вакцинації військової частини НОМЕР_1 » від 19.07.2021 року, в якому було зобов`язано в термін до 22.07.2021 року провести вакцинацію всього особового складу військової частини, ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами даного наказу, однак виконувати його вимоги відмовився.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив суду, що відмовився від проходження вакцинації, оскільки не довіряє вищевказаній вакцині, вважає неприпустимим проведення вакцинування без попереднього повного обстеження стану здоров`я.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що орган державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, акти закупки, тощо, а також іншими документами.

Відповідно до статті 9, розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 35 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до частини 4 статті 15 КУпАП встановлює, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідальність за частиною 2 статті 172-10 КУпАП настає у разі відмови від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.

Отже, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується відмовою від виконання вимог командира (начальника), вчинену в умовах особливого періоду, та суспільно-небезпечними наслідками, які настали в результаті цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

В даному випадку особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не зазначено обов`язкових ознак об`єктивної сторони правопорушення, окрім дати його вчинення. В протоколі не наведено посилання на нормативний правовий акт, яким підтверджується законність вимог командира (начальника).

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №164 від 19.07.2021 року запроваджено проведення вакцинації проти короновірусної хвороби «COVID-19» особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Під наказом, законною вимогою розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невиконання підлеглим певних дій по службі. Вимога має бути конкретною. Тому, не можна розглядати як не виконання законної вимоги, наказу невиконання військовослужбовцем загальних вимог служби. Законна вимога повинна бути сформована чітко, виразно, з недопущенням подвійного її тлумачення, не перешкоджати виконанню наказу іншого його начальника.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, яку саме законну вимогу командира не виконав військовослужбовець ОСОБА_1 , конкретно які дії необхідно було вчинити військовослужбовцю, у яку саме дату та час, та якою саме вакциною йому потрібно було зробити щеплення.

Крім того, суд звертає увагу на наказ Міністерства охорони здоров`я України 24 грудня 2020 року №3018, яким затверджено, що вакцинація від коронавірусної хвороби «COVID-19» в Україні є добровільною для усіх груп населення та професійних груп.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На підставі вищевикладеного, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-10 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284, 287, 288 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Горяєв І.М.

Повний текст постанови складено 28.08.2021 року.