30.08.2021 Провадження № 3/331/1277/2021 Єдиний унікальний номер № 331/2987/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, не працюючого, який проживає в

АДРЕСА_1 ,

- до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 188743 від 30.05.2021 р.: «30.05.2021 р., в 00 год. 26 хв., в м.Запоріжжя, Олександрівський р-н, вул.Гоголя, 85 водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки ТЗ у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6820», результат 0,95 проміле, тест № 825. Від керування ТЗ відсторонений, автомобіль припарковано згідно ПДД, про повторність попереджений, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У протоколі зазначено, що свідки відсутні - велась відеофіксація на бодікамеру (АР-346).

До протоколу додаються: відео з диску, рапорт, акт огляду, направлення.

Щодо долучення результатів приладу «Alcotest Drager 6820» в протоколі не зазначено.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані відео файли з боді камери, а саме:

-файл час запису 00:10:07 - 00:11:59, на якому зображено поліцейський автомобіль, та процедура огляду за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager», але з огляду на відсутність належного освітлення неможливо встановити, яка особа піддана огляду;

-файл час запису 00:27:56 - 00:29:15, на якому міститься запис також щодо процедури огляду за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager», чути як поліцейський озвучує результат огляду, а саме 0,95 проміле, також зображена особа за кермом автомобіля, можливо розгледіти силует цієї особи;

-файл час запису 00:29:45 - 00:30:43, на якому також неможливо ідентифікувати будь-яких осіб, але чути, як поліцейський зазначає, що буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Жоден з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 188743 від 30.05.2021 р. відеозаписів не містить інформації щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, яким саме, та момент зупинки цього транспортного засобу співробітниками патрульної поліції.

Дії особи кваліфіковані за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , пояснення правопорушника, суддя дійшла наступних висновків.

Диспозицією частини 1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним з джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення, а тому дотримання правил щодо його складення є обов`язковим.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого Кодексу України про адміністративні правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Аналізуючи додані до протоколу докази, зібрані поліцейськими, суддя вважає, що вони є недопустимими, оскільки зібрані в порушення вимог КУпАП та інших нормативно-правових актів, та такими, що не можуть бути використані на підтвердження та в обґрунтування доведеності винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 ст.256 КУпАП: У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Час «вчинення» правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані сп`яніння, в протоколі зазначено в 00 год. 26 хв., в рапорті співробітника поліції Головань Р. також зазначений час зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 в 00 год. 26 хв., при цьому, з доданих до протоколу відеозаписів вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводився вже в період з 00 год. 10 хв., тобто поліцейськими не встановлений час вчинення правопорушення.

Частиною 4 ст.256 КУпАП передбачено, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Процесуальні права ОСОБА_1 не були роз`яснені, жоден із відеозаписів не містить цієї дії, в протоколі відсутня відмітка про це, його підпис міститься в графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» та в графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності».

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушен-ня розроблені та затверджені наказом МВС від 07.11.2015 р. за №1395 з реєстрацією в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/278853 «Інструкція з оформ-лення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», наказом МВС від 06.11.2015 р. за №1376 з реєстрацією в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27942 «Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», спільним наказом МВС і МОЗ від 09.11.2015 р. за №1452/735 з реєстрацією в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи ін-шого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» недотримання норм яких дає підстави для висновку про недопус-тимість доказів на підтвердження обставин подій та доведеності вини особи у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення (пункт 22).

Відповідно до ч.3 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103 зі змінами та доповненнями, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1413/27858, пункт5: Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

В порушення цих вимог поліцейський не інформував ОСОБА_1 про порядок застосування технічного засобу, не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1413/27858: встановлення стану ал-когольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частиною 4 «Порядку направлення водіїв…» передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. В порушення цих вимог свідки не були залучені, натомість в протоколі серії ААБ № 188743 міститься запис щодо відсутності свідків, оскільки здійснювалась відеофіксація на бодікамеру (АР-346).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відпові-дальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, прото-колом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України "Про Національну полі-цію" звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук. З доданих до протоколу відеозаписів вбачається, що ці вимоги Закону поліцейськими були порушені.

Поліцейський, оснащений нагрудною камерою (відеофіксатором), попереджує про застосування такого превентивного поліцейського заходу, як відеофіксація (частина друга статті 31, стаття 40 Закону України «Про національну поліцію»).

Ці вимоги патрульними поліцейськими були порушені, жодний долучений до протоколу відеозапис не містить такого факту.

Відповідно до пп.1 п.2 розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно до п.2 Розділу 3 зазначеної Інструкції, включення відеореєстратора здійс-нюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому, в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеоза-пис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до відеозаписів, перелічених вище, з нагрудних камер (або нагрудної ка-мери) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що в порушення вищезазначених вимог Інструкції відеозапис не є безперервним.

Викладені в протоколі обставини, зазначені вище, не є об`єктивною стороною даного ададміністративного правопорушення, тобто працівниками поліції не з`ясовано, чи було вчи-нено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає во-на адміністративній відповідальності, оскільки не доведений поза розумним сумнівом факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також суддя вважає, що зазначення ознак сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) в Направленні на освідування є без-підставними, так як ці ознаки візуально спростовуються відеозаписами з бодікамер.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено (ст.252 КУпАП), що в розрізі відповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оцінка доказам надається за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, виключно судом, який керується при цьому законом і правосвідомістю.

За ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення закон-ності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного до-держання Конституції і законів України, поваги до прав, честі й гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед сус-пільством.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні пра-вопорушення гарантоване ст.7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, вста-новлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст.ст.1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де виз-нається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р. ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 р., заява №11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухиль-ного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Однак концепція «законності» стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі «Кац та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява № 29971/04), рішення від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Ще однією вартою уваги справою за статтею 8 Конвенції, в якій йдеться про принцип законності, є «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine, заява № 12451/04), рішення від 30 вересня 2010 року, в п. 44 якого ЄСПЛ наголосив, що «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забез-печувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02, п. 49).

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується зі ст.245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Однією із засад розгляду справи про адміністративне правопорушення є рівність громадян перед законом і органом, який розглядає справу (ст. 248 КУпАП).

Виходячи з положень ст.8, 62 Конституції України дотримання принципу верховен-ства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунту-ватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішення, докази необхідно оцінювати, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 53 рішення від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 42 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України).

У п.43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне право-порушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за та таких обставин:

1)відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи наявні докази у справі на їх допустимість, розглядаючи їх у сукупності, наявність грубих порушень діючого законодавства при складенні протоколу про адміністра-тивне правопорушення, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена доданими до протоколу доказами, які суддя визнає недопустимими, оскільки вони зібрані з грубим порушенням вимог чинного законодавства, винуватість не доведена безсумнівно, поза розумним сум-нівом, а тому є всі підстави для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.130, 245, 247, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адмі-ністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передба-ченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому частиною 5 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Є.В. Стратій