Номер провадження 3/754/4529/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 серпня 2021 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Деснянського УП ГУ НП в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

за ч.1 ст. 44-3 КУпАП України

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №546797, 29.04.2021, ОСОБА_1 , 29.04.2021 по вулиці Лисківська, 22 в місті Києві, здійснював перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 418, пасажири якого не мали відповідні спеціальні перепустки, чим порушив п.2.2 Протоколу №29 засідання постійної комісії з питань ТЕБ та надзвичайних ситуацій при КМДА від 01.04.2021, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судове засідання не з`являвся, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме судовою повісткою, направленою рекомендованим листом за адресою місця проживання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушенн. Про причини неявки суд не повідомляв.

Також, згідно довідки про доставку SMS -повідомлення щодо документа «Судова повістка про виклик до суду в справі 754/11598/21 на 18 серпня 2021 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 », доставлена 29 липня 2021 року.

Крім того судом установлено, що ОСОБА_1 працівники поліції попередили про розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення у Деснянському районному суді міста Києва, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №546797, 29.04.2021.

Суд не наділений повноваженнями щодо розшуку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вжив усіх можливих заходів для завчасного повідомлення про час та місце розгляду справи. Крім того, сам ОСОБА_1 навіть не поцікавився долею складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, зайнявши пасивну позицію затягування строків судового розгляду.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, так як відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до таких висновків.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІвід 06квітня 2000року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами на час складання протоколу (далі постанова КМУ № 1236 від 09.12.2020), з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2021 року на території, зокрема, м. Києва продовжено дію карантину, встановленого Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до підпункту 2.2 п. 2 Протоколу № 29 Постійної комісії з питань ТЕБ та НС при КМДА від 01.04.2021 з метою попередження розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-l9, спричинену коронавірусом SARS-CoY-2, з урахуванням ймовірного розвитку складної епідемічної ситуації на території міста Києва, відповідно до статей 28, 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) комунальному підприємству «Київський метрополітен», комунальному підприємству «Київтранс», комунальному підприємству «Комунальна служба перевезень», керівникам приватних компаній, які обслуговують міські маршрути, з 00 год. 00 хв. 05.04.2021 до 16.04.2021 забезпечити: перевезення осіб, які мають відповідні спеціальні перепустки, посвідчення особи та засоби індивідуального захисту.

Згідно із п.2. Протоколу № 34 Постійної комісії з питань ТЕБ та НС при КМДА від 14.04.2021 вирішено запровадити на території столиці більш суворі обмеження, зі здійсненням жорсткого контролю за їх дотриманням, а саме: Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунальному підприємству «Київський метрополітен», комунальному підприємству «Київпастранс», комунальному підприємству «Комунальна служба перевезень», керівникам приватних компаній, які обслуговують міські маршрути, забезпечити виконання пункту 2 протоколу Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.04.2021 № 29 (в редакції протоколу Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.04.2021 № 31) до 30 квітня 2021 року.

Так, згідно вимог Протоколу №34 Постійної комісії з питань ТЕБ та НС при КМДА від 14.04.2021, невиконання яких ставиться ОСОБА_2 у провину, обов`язок забезпечити перевезення осіб, які мають відповідні спеціальні перепустки, посвідчення особи та засоби індивідуального захисту покладено на керівників приватних компаній, які обслуговують міські маршрути. При цьому, підтвердження того, що обов`язок не допускати до перевезення пасажирів без відповідних перепусток було покладено не на керівника, а саме на водія транспортного засобу, у справі відсутнє.

Також, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів стосовно технічних характеристик транспортного засобу, яким керував водій дозволеної в ньому кількості сидячих місць для перевезення пасажирів, передбаченої його технічною характеристикою або визначеною в реєстраційних документах. Відсутність таких доказів виключає можливість перевірки судом всіх обставин, викладених в протоколі. Сам по собі протокол не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

До того ж інспектором поліції, який складав протокол, не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного правопорушення. Відсутні дані осіб та належне підтвердження відсутності перепусток.

Самих лише даних протоколу про адміністративне правопорушення, недостатньо для підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП .

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при дослідженні справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Стаття 19 Конституції України, передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Так, інкриміноване ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення діяння не відповідає диспозиції ч.1 ст. 44-3 КУпАП, в матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення Протоколу №29 Постійної комісії з питань ТЕБ та НС при КМДА від 01.04.2021 та ПКМУ №1236.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, відсутність виконання працівниками поліції приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення працівниками поліції, і дотримуючись його завдань, суд вважає за необхідне закрити справу за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 44-3КУпАП.

Керуючись Конституцією України, статтями 1-9, 44-3, 245, 247, 251, 275-280, 283-287 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Бабко