справа № 201/5946/21
№ провадження 3/208/2926/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2021 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Ізотов І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №15/21 від 03.06.2021р, 04.03.2021 року, о 10 год.05 хв., за адресою: пров.Цегельний 69 в м.Кам`янське в кіоску білого кольору на території ЦКР, ряд 1 місце №24, гр-н ОСОБА_1 реалізовував лікеро-горілчані та тютюнові вироби без дозвільних документів (ліцензії), чим, на думку суб`єкта складання протоколу, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явилась жодного разу. Після надходження справи до суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності про судове засідання повідомлялася шляхом направлення судових повісток за адресою, зазначеною в протоколі.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечено участі у судовому провадженні адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи в розумінні ст. 271 КУпАП, який міг би здійснювати захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за її відсутності.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, повністю доведена доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Стаття 9 КУпАП регламентує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Обов`язковими ознаками, за наявності сукупності яких діяння визнається правопорушенням, є: об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона правопорушення, суб`єкт правопорушення та суб`єктивна сторона правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з протоколу №15/21 від 03.06.2021р,вбачається, що ОСОБА_1 порушив порядок проведення господарської діяльності, а саме - продаж алкогольної продукції та тютюнових виробів без ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.З письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , доданих до матеріалів справи, вбачається, що вона працювала реалі затором в кіоску за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізовувала тютюнові та алкогольні вироби без акцизних марок, власником даного кіоску є чоловік на ім`я ОСОБА_3 .З письмових пояснень ОСОБА_1 , доданих до матеріалів справи, вбачається, що він придбавав продукцію без акцизних марок та реалізовував її через два своїх кіоски на ЦКР в м.Кам`янське. При цьому дозвільних документів ані на ведення підприємницької діяльності, ані на товар, він не мав.

За приписами ст. 9 КУпАП «Поняття адміністративного правопорушення» адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для правильної кваліфікації ознак складу адміністративного правопорушення необхідно виявити такі пов`язані елементи, як об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єктивну сторону і суб`єкта правопорушення. Відсутність будь-якого з елементів ознак складу правопорушення виключає відповідальність.

Суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення має бути прямий умисел, або ж вчинення правопорушення з необережності, однак у будь якому випадку особа має або ж свідомо допускати настання шкідливих наслідків або ж легковажно розраховувати на їх відвернення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Під господарською діяльністю слід розуміти будь-яку діяльність особи, спрямованої на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно п.7 ч.1ст.7 Закону України від 02.03.2015 року «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають, зокрема: виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України"Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

За змістом ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" , роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ч. 2ст.55 Господарського кодексуУкраїни суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цьогоКодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Враховуючи вказане вище, на такий вид господарської діяльності як торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами чинним законодавством передбачено обов`язкове ліцензування даної діяльності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 не має статусу фізичної особи-підприємства, тобто займається підприємницькою діяльністю без відповідної реєстрації.

Крім того, встановлено, що гр. ОСОБА_1 здійснював реалізацію тютюнових та алкогольних виробів без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю даним видом товару.

Факт вчинення вказаного правопорушення гр. ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 15/21, протоколом обшуку та описом речей і документів, які були вилучені під час обшуку, протоколом допиту свідка ОСОБА_2 , протоколом допиту ОСОБА_1 ..

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 164 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно пунктом сьомим статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Виходячи зі змісту статті 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення», таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, ця норма (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинна застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Тим більше, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».

З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.

Крім того, стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати низку обставин, в тому числі чи винна особа в його вчиненні.

Водночас стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи встановити вину особи.

Судом встановлено, що, відповідно до протоколу, правопорушення виявлено 04.03.2021р., справа до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська за підсудністю надійшла 09.08.2021р., строк накладення адміністративного стягнення в даному випадку сплив, провадження по справі відповідно до пункту сьомого статті 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 7, 36, 38, 221, 247, 283, 284, 294, 268, ч.1 ст. 164 КУпАП суддя

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Ізотов В.М.