ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Київської митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джелум (Пакистан), місце проживання: АДРЕСА_1 , студент 1 курсу Академії кіно та нових медіа, м. Київ, паспорт громадянина Пакистану для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий 06.09.2016, органом PAKISTAN 3, посвідка на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_2 , видана 02.02.2021, органом 8011,

за ст. 471 МК України, -

в с т а н о в и в:

11 серпня 2021 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил.

Відповідно до протоколу № 1282/10000/21 про порушення митних правил від 07 липня 2021 року для проходження митного контролю в зону митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» 07.07.2021 року о 15 год. 50 хв. поступив громадянин Ісламської Республіки Пакістан ОСОБА_1 який прибув до України з Пакістану, транзитним рейсом 1255, авіакомпанії «Турецькі авіалінії», сполученням Стамбул-Київ.

Для проходження митного контролю громадянин ОСОБА_1 самостійно, своїми діями та бездіяльністю обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями та бездіяльністю засвідчив факти, що мають юридичне значення.

Після проведення опитування гр. ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянином було видано готівку у сумі 14938 доларів США, що знаходились в гаманці, що лежав у валізі.

Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина ОСОБА_1 виявлена готівка належить йому особисто. Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці в присутності гр. ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладених норм, з виявленої суми готівки громадянину ОСОБА_1 пропущено через митний кордон України 11838 доларів США, в якості еквіваленту суми у 10000 євро станом на 07.07.2021 за курсом валют НБУ.

Оскільки громадянин ОСОБА_1 самостійно, своїми діями та бездіяльністю, що були виражені у обранні для проходження митного контролю переміщуваних ним товарів (готівкової валюти) каналу, який позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор»; оскільки на момент проходження митного контролю, належним чином заповненої митної декларації громадянин ОСОБА_1 до митного оформлення не подавав - в діях та бездіяльності останнього, що мали місце 07.07.2021 в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», встановлено порушення визначеного ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що в свою чергу, має ознаки наявності у діях та бездіяльності гр. ОСОБА_1 порушення митних правил, визначеного положеннями ст. 471 МК України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що він свою вину у порушенні митних правил визнає. Зазначив, що йому було невідомо про необхідність декларування готівки. Кошти є його особистою власністю.

Представник Київської митниці Держмитслужби у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 порушив митні правила, у зв`язку з чим щодо останнього складено протокол про порушення митних правил № 1282/10000/21 за ст. 471 МК України. Зазначив, що ОСОБА_1 обрав формою проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор» та порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши отримані матеріали, вбачається наступне.

Встановлено, що для проходження митного контролю в зону митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» 07.07.2021 року о 15 год. 50 хв. поступив громадянин Ісламської Республіки Пакістан ОСОБА_1 який прибув до України з Пакістану, транзитним рейсом 1255, авіакомпанії «Турецькі авіалінії», сполученням Стамбул-Київ.

Для проходження митного контролю громадянин ОСОБА_1 самостійно, своїми діями та бездіяльністю обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями та бездіяльністю засвідчив факти, що мають юридичне значення.

Після проведення опитування гр. ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянином було видано готівку у сумі 14938 доларів США, що знаходились в гаманці, що лежав у валізі.

Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина ОСОБА_1 виявлена готівка належить йому особисто. Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці в присутності гр. ОСОБА_1.

07 липня 2021 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 1282/10000/21 за ст. 471 МК України за проходження через «зелений коридор» та переміщення товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження.

Статтею 471 МК України передбачена відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Інструкцією про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 27 травня 2008 року № 148 «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» встановлено, що готівку дозволяється пересилати в Україну в міжнародних поштових відправленням з оголошеною цінністю.

Так, відповідно до розділу 2 Інструкції фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу, а готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Факт того, що особа не обізнана з правилами пересилання грошових коштів в Україну, не є підставою для звільнення її від адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями Митного кодексу в Україні запроваджена двоканальна система митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України («зелений» та «червоний» коридори).

Згідно з ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Порядок декларування товарів, щодо яких є заборона або обмеження у ввезенні/вивезені через кордон України, у доступній та зрозумілій формі роз`яснюється на численних дошках інформації та електронних інформаційних табло, розташованих в різних приміщеннях на території будівлі аеропорту.

Пояснення ОСОБА_1 не містять жодних заперечень щодо перетину ним білої лінії «зеленого коридору». Останній свою вину у порушенні митних правил визнає. ОСОБА_1 перевозив грошові кошти для особистих потреб. ОСОБА_1 не прагнув навмисно обійти правила перевезення готівки через кордон України, а тому обрав «зелений коридор» без умислу та з необережності, оскільки не знав про такі митні правила.

Оскільки ОСОБА_1 своїми діями обрав порядок проходження митного контролю через зону спрощеного митного контролю «зелений коридор», де не передбачено наявність у пасажира предметів, на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони чи обмеження, то, таким чином, ОСОБА_1 , переміщуючи через зону спрощеного митного контролю валютні цінності у розмірі більше 10000 Євро, вчинив дії, які мають ознаки порушення митних правил, відповідальність за які передбачено ст. 471 МК України.

Закон не містить застережень щодо можливості іншого порядку переміщення предметів, щодо яких встановлено заборону чи обмеження.

З огляду на наведене, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 471 МК України.

11 липня 2019 року Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі Садоча проти України. З рішення вбачається, що заявник скаржився на те, що конфіскація його законно придбаних коштів була надмірною і непропорційною мірою.

Зазначеним рішенням встановлено наступне.

Адміністративне правопорушення, в якому заявника було визнано винним, полягало у недекларуванні ним суми грошових коштів, які він переміщав через митний кордон. Варто зазначити, що в цьому відношенні слід зазначити, що дійсно, як зазначив заявник, його дії щодо вивезення іноземної валюти з України не були незаконними за українським законодавством. Було дозволено не тільки вивозити іноземну валюту, але сума, яка могла бути законно переведена або, як це було у цій справі, фізично переміщена через митний кордон, не була, в принципі, обмежена під час подій, якщо вона була задекларованою (див. пункт 15 вище). Наведені елементи відрізняють цю справу від деяких інших, в яких конфіскація застосовувався або до товарів, імпорт яких було заборонено, або до транспортних засобів, що використовуються для перевезення заборонених речовин або торгівлі людьми (наприклад, див. Ісмаїлов, наведене вище, § 35).

Що стосується поведінки заявника, Суд зазначає, що немає жодних ознак того, що він навмисно прагнув обійти митні правила. Уряд не заперечував, що заявник не заперечував під час перевірки безпеки, що він має готівку (див. пункт 19 вище і порівняйте з Moon проти Франції, № 39973/03, § 8, 9 липня 2009 року та Гріфхорст, наведене вище, § 8, в якому заявники заперечували, що у них є гроші при собі). Той факт, що українська влада не порушила кримінальну справу проти заявника, також свідчить про те, що вони визнали відсутність намірів обманювати їх з боку заявника і що, застосовуючи до нього конфіскацію, органи влади не намагалися запобігти будь-яким іншим незаконним діям, такі як відмивання грошей, торгівля наркотиками, фінансування тероризму або ухилення від сплати податків. Гроші, які перевозив заявник, були отримані на законних підставах, і йому було дозволено вивезти їх з України, якби він заявив про це митним органам. Звідси випливає, що єдиною незаконною (але не кримінальною) поведінкою, у якій можна було б звинуватити його, була його нездатність подати митним органам письмову заяву про те, що він перевозив таку суму грошей через кордон.

Суд нагадує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення, а санкція - тяжкості правопорушення, для покарання за який вона призначається, - у цій справі, невиконання вимоги щодо декларування (див. Гирлян, § 28, та Габріч, § 29, обидва цитовані вище).

Справді, конфіскована сума була значною для заявника. Проте, немає жодних доказів того, що заявник міг би завдати будь-якої серйозної шкоди державі: він не ухилявся від сплати митних зборів або будь-яких інших зборів і не завдав будь-яку іншу майнову шкоду державі. Заява, що міститься у рішенні апеляційного суду про те, що дії заявника спричинили «серйозну шкоду зовнішньоекономічним інтересам та безпеці України», є надто розпливчастою і загальною та не підтверджується будь-якими доводами щодо того, що саме становить таку шкоду. Таким чином, Суд вважає, що такий захід як конфіскація не був призначений як відшкодування майнової шкоди - оскільки держава не зазнала жодних збитків внаслідок недекларування грошових коштів заявником заявити гроші - але був стримуючим і каральним заходом за своїм фактичним призначенням (див. Гирлян, вище, § 29).

Суд не переконали доводи Уряду, що оцінка пропорційності була включена до рішень національних органів влади. Складається враження, що наведені вище міркування щодо законного походження грошей, неумисного характеру дій заявника або відсутність ознак будь-яких інших порушення митних правил, незважаючи на те, що адвокат заявника виразно порушував ці питання під час провадження, не мали жодного значення під час ухвалення рішення. Національні суди лише загалом, без зазначення деталей, посилалися на "характер правопорушення та спосіб його вчинення" та "відомості про особу [заявника]" і не розглядали питання про те, чи було забезпечено необхідний баланс між суспільними інтересами та правом заявника на мирне володіння своїм майном. Відповідно, Суд доходить висновку, що перевірка, проведена національними судами була занадто поверхневою за своїм обсягом для того, щоб забезпечити дотримання вимоги пошуку «справедливого балансу», закріпленого в другому пункті статті 1 Протоколу № 1 (там само, § 30).).

Так само і Уряд не зміг переконати Суд, що менш суворі санкції, такі як штраф, не є достатніми для досягнення бажаного стримуючого та карального ефекту, а також для запобігання майбутніх порушень вимоги щодо декларування.

Суд зауважує, що, на відміну від розглянутої справи у справі Гирляна , у якій російським судам, здається, не були залишено жодної свободи вибору з цього питання, оскільки, згідно із законом, уся незадекларована сума повинна бути втрачена у будь-якому випадку, або у вигляді штрафу, або згідно з рішенням про конфіскацію - у справі заявника українські суди мали вибір щодо визначення розміру штрафу, який має бути призначений у якості санкції (див. пункт 14 вище).

За цих обставин, на думку Суду, конфіскація всієї незадекларованої суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення (див. § 39, Габріч, § 38 Ісмаїлов і Танасов проти Румунії [Комітет], № 65910/09, § 28, 31 жовтня 2017 року).

Отже, було порушено статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи висновки Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил, оскільки держава не зазнала жодних збитків внаслідок недекларування грошових коштів ОСОБА_1 .

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він перевозив грошові кошти для особистих потреб.

Крім того, немає жодних доказів того, що він навмисно прагнув обійти митні правила.

Встановлено, що кошти в сумі 3100 доларів США, що підлягають конфіскації, є значною сумою для ОСОБА_1 .

За таких обставин, застосування до ОСОБА_1 конфіскації грошових коштів призведе до накладення на нього індивідуального та надмірного тягарю та буде непропорційною до вчиненого правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 КпАП України постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Крім того, стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 454 гривні.

Керуючись статтями 196, 197, 366, 458, 471, 527-529 МК України, рішенням Європейського суду з прав людини від 11 липня 2019 року у справі Садоча проти України, статтями 283, 284, 294 КпАП України,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, відповідальність за які передбачена статтею 471 Митного кодексу України.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Повернути ОСОБА_1 вилучені товари згідно опису предметів до протоколу про порушення митних правил № 1282/10000/21 від 07 липня 2021 року, а саме грошові кошти в сумі 3100 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд, шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: