ПОСТАНОВА

Іменем України

11.10.2021 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника адвоката Матросова Є.О., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ААБ №160436 від 29 травня 2021 року), який надійшов з Дніпрорудненського відділення Василівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №160436 від 29 травня 2021 року, складеного начальником СРПП ВП №2 Василівського ГУНП в Запорізькій області Бончевим О.В., 29 травня 2021 року о 06 год. 40 хв. в м. Дніпрорудне вул. Центральна ОСОБА_1 керував автомобілем ІЖ д/н НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив суду, що 29 травня 2021 року зранку він взяв автомобіль і рухався на ньому по вул. Центральна в м.Дніпрорудне. де його зупинили працівники поліції. На вимогу поліцейського він пред`явив документи, після перевірки яких поліцейський сказав «что будем делать?, поехали в больницу у тебя перегар», на що він погодився. На службовому автомобілі його доставили до Дніпрорудненської міської лікарні, де поліцейський зайшов до медичного кабінету з власним чемоданчиком, а він залишився у коридорі. Після тривалого очікування, його також заросили до кабінету, в якому медсестра дала йому продути алкотестер Драгер, який показав результат 0,23 промілє. Він попросив другий раз продути, але медичний працівник відмовила йому. Також не погоджуючись з результатами огляду, він просив відібрати у нього біологічні зразки, на що йому також було відмовлено. Після цього поліцейський склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, відібрав посвідчення водія і відпустив.

Захисник адвокат Матросов Є.О. просив провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні, судом були досліджені наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №160436 від 29 травня 2021 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у якому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив «управлял автомобилем, 28.05.2021 года в 18-00 выпил бутылку пива»; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.05.2021 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат 0,23%; копія Журналу реєстрації медичних оглядів за травень 2021 року; направлення на огляд

водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.05.2021 року; акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №50 від 29.05.2021 року; сертифікат калібрування алкотестера від 27.07.2020 року.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.2.9 (a) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 266 КУпАП, встановлений порядок огляду на стан сп`яніння осіб, які керують транспортними засобами.

Так, частиною другою вказаної статті встановлено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Дана норма кореспондується з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735, яка зареєстрована в Мінюсті 11.11.2015 року за №1413/27858 (надалі Інструкція).

Відповідно до цієї Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у

випадку відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду - лікарем найближчого закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09 листопада 2015року (пункти 3-16), огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності).

Відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду на стан сп`яніння. У цьому разі в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3) (далі акт медичного огляду), зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, а також те, що дані про цю особу записані з її слів. У разі надходження документів дані про оглянуту особу долучаються до акта медичного огляду.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Відповідно до акта медичного огляду №50 від 29.05.2021 року, наданого на запит суду, при медичному огляді використовувався технічний засіб Алкотест Драгер 6510, яким було отримано результат 0,23 проміле алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі (конкретний час обстеження в акті не зазначений, не зазначено також технічні дані приладу, яким проводився огляд), повторне обстеження через 20 хвилин, як зазначено в акті медичного огляду, не проводилося.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України/МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, водій вважається таким, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння за наявності показника, який перевищує 0,2 проміле.

Інструкцією до приладу Drager Alcotest 6510 визначено, що діапазон вимірювання концентрації алкоголю в крові складає ±0,05 мг/л в діапазоні 0,000,50 мг/л; ±10% в діапазоні 0,502,00 мг/л.

Тому, з урахування визначеної технічною документацією похибки вимірювання приладу Drager Alcotest 6510 та вимог п.7 розділу ІІ Інструкції, результат тесту, який був проведений 29 травня 2021 року та дорівнював 0,23% не дає достатньої підстави для встановлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння.

При цьому, повторне обстеження на вміст алкоголю правопорушника через 20 хвилин, як це передбачено актом, у зв`язку з можливою похибкою не проводилося.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в Україні на законодавчому рівні допустимий рівень алкоголю в крові взагалі не передбачений, тому в даному випадку підлягають застосування норми міжнародного права в галузі дорожнього руху.

Так, статтею 8 пунктом 5 Конвенції про дорожній рух Відень, 8 листопада 1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 р. зазначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а і у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом.

У всіх випадках максимальний рівень утримання алкоголя у крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крови або 0,25 мг на літр повітря, що видихається».

Тобто мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря яке видихається, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі що видихається 0,25 %.

Відповідно до змісту акту медичного огляду №50 від 29.05.2021 року, в пунктах 21-24 останнього також відсутні відмітки про відібрання біологічного середовища, що відповідає поясненням ОСОБА_1 в цій частині.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що після оголошення йому результатів медичного огляду він вимагав проведення повторного обстеження за допомогою Алкотестера Драгер та відібрання у нього біологічних зразків, на що йому було відмовлено, і ці твердження особи, що притягається до адміністративної відповідальності, матеріалами справи не спростовані.

Оскільки ОСОБА_1 наполягав на лабораторних дослідженнях, такі дослідження мали бути проведені незалежно від того, чи погодився він на використання приладу для визначення стану алкогольного сп`яніння, чи ні.

При цьому, крім посилань на покази приладу Алкотестер Драгер, достовірність яких викликає сумніви з огляду на відсутність повторного обстеження, будь-яких достатніх відомостей та даних на підтвердження наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, акт медичного огляду №50 від 29.05.2021 року, на підставі якого було складено Висновок, не містить.

Відповідно до п.15 розділу 3 Інструкції «За результатами огляду на стан сп`яніння

та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду». Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, показами приладу Алкотестер Драгер, в даному випадку в обов`язковому порядку було необхідним проведення лабораторного дослідження, чого не було проведено.

Відповідно до п.22 розділу 3 Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважаються недійсними.

Частиною 5 ст.266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Виходячи з того, що відсутність даних про повторне обстеження за допомогою приладу Алкотестер Драгер, відсутність лабораторних досліджень, які б підтвердили перебування в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає неналежним і недопустимим доказом акт медичного огляду №50 від 29.05.2021 року та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які такі, що здобуті в порушення процедури визначеної КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстровану в Мінюсті 11.11.2015 року за №1413/27858.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглядаючи такі справи і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на вказані випадки, необхідно звернути увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Також в деяких інших справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про

віднесення правопорушень передбачених КУпАП до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (№2) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід провадженням закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.130, п.1 ст.247, ст.ст. 251, 179, 283-285, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова