ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/1931/21

06 вересня 2021 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, жительки АДРЕСА_1 , одруженої, з професійно-технічною освітою, пенсіонерки, раніше не притягалась до адміністративної відповідальності, громадянки України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 420268 від 06.09.2021, складеного ДОП Надвірнянського РВП ГУНП Кушнірчук О.М. вбачається, що 11.07.2021 близько 02.00 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , вчиняла відносно своєї невістки ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою.

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Допитана в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала, суду пояснила, що 10.07.2021 прийшла ночувати до свого сина ОСОБА_3 11.07.2021 близько 02.00 год. до неї в кімнату увірвалась її невістка ОСОБА_2 та почала ображати її нецензурними словами, била її по руках та ногах. Також вони шарпали за одяг одна одну. Після цього в кімнату зайшла її онука ОСОБА_4 , яка також приєдналась до конфліку. Через деякий час зайшов її син ОСОБА_3 , який їх розборонив, після чого конфлікт припинився. Зазначила, що вона не вчиняла насильства в сім`ї по відношенню до ОСОБА_2 та жодних тілесних ушкоджень їй не наносила. Навпаки саме ОСОБА_2 увірвалась до її кімнати та почала ображати її нецензурними словами, шарпати за одяг та вигянати з будинку. Просила провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом та у випадку доведеності вини призначити справедливе стягнення.

Відповідно до ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог КУпАП розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Проте протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вище вказаним вимогам закону.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 420268 від 06.09.2021, вбачається, що 11.07.2021 близько 02.00 год. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , вчиняла відносно своєї невістки ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою (а.с. 1).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у випадку вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

До протоколу долучено постанову про закриття кримінального провадження, копію витягу з ЄРДР, копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, копію рапорта працівника поліції, копію письмових пояснень ОСОБА_4 , копію письмових пояснень ОСОБА_2 , копію письмових пояснень ОСОБА_1 , копію письмових пояснень ОСОБА_5 , та інші матеріали.

Як вбачається з копій витягу з ЄРДР по кримінальному провадженні № 0000098 від 11.07.2021, та постанови про закриття кримінального провадження від 20.08.2021, 11.07.2021 до Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшла заява ОСОБА_2 про те, що 11.07.2020 близько 02.00 год. чоловік заявниці ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , у ході конфлікту спричинив заявниці тілесні ушкодження.

Відомості про кримінальний проступок, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено інспектором СД Надвірнянського РВП до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000098 та розпочате досудове розслідування. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 125 КК України.

В ході досудового розслідування не здобуто переконливих доказів вини будь-якої особи у вчиненні даного кримінального проступку, оскільки інших доказів, крім свідчень потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які б підтверджували вину будь-якої особи у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не виявлено.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази умисного протиправного посягання з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , однак в ході конфлікту особи шарпали один одного за верхній одяг та обзивали нецензурними словами. Тому в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП (а.с. 3-5).

Згідно копії протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.07.2021 ОСОБА_2 зазначила, що 11.07.2021 близько 03.00 год. в АДРЕСА_1 , в неї виник конфлікт з її чоловіком ОСОБА_5 та свекрухою ОСОБА_1 , які безпідставно чіплялись до неї, погрожували їй фізичною розправою на словах, ображали її нецензурними словами, шарпали за верхній одяг (а.с. 6).

Згідно копії рапорта працівника поліції від 11.07.2021 вбачається, що 11.07.2021 о 02:13 надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_4 про те, що 11.07.2021 о 02.13 год. за адресою АДРЕСА_1 , батько вчиняє насильство щодо матері. Виїздом на місце події за вказаною адресою було встановлено, що в заявниці ОСОБА_2 по місцю проживання виник конфлікт із її чоловіком ОСОБА_5 та свекрухою ОСОБА_1 , під час якого вони одні одного ображали нецензурними словами, погрожували фізичною розправою, шарпали за верхній одяг. Дата скоєння правопорушення: 11.07.2021 о 02:13:00 (а.с. 7).

В письмових поясненнях ОСОБА_4 зазначила, що 11.07.2021 близько 02.10 год. вона разом з матір`ю ОСОБА_2 повернулись додому, де в них виник конфлікт з її батьком ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_1 , в ході якого останні наносили її мамі удари руками по тілу та шарпали за верхній одяг. Вона почала заступатись за маму, після чого батько ОСОБА_5 почав наносити їй удари руками по обличчю, тягати за волосся та шарпати за одяг, а ОСОБА_1 йому допомагала. Також їх з мамою виганяли з будинку (а.с. 8).

В письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що 11.07.2021 близько 02.00 год. вона разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 повернулась з роботи додому, де в них виник конфлікт з її чоловіко ОСОБА_5 та свекрухою ОСОБА_1 , ображали її нецензурними словами, шарпали за верхній одяг, наносили їй удари руками по тілу. Також чоловік ОСОБА_5 наніс удар рукою по обличчю її дочки ОСОБА_4 та тягав її за волосся (а.с. 9, 12).

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що 10.07.2021 прийшла ночувати до свого сина ОСОБА_3 11.07.2021 близько 02.00 год. ночі в кімнату, де вона спала, увірвалась її невістка ОСОБА_2 , яка почала виганяти її з ліжка, ображати її нецензурними словами, бити її по руках та ногах, шарпати за одяг, в цей момент в кімнату зайшла її онука ОСОБА_4 , яка також почала її ображати. Через деякий час до кімнати зайшов її син ОСОБА_3 , який їх розборонив, після чого конфлікт припинився. Зазначила, що вона жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не наносила (а.с. 10, 14).

В письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначив, що 10.07.2021 до нього додому прийшла ночувати його мама ОСОБА_1 , яка лягла відпочивати в одній із кімнат. Він відпочивав у своїй кімнаті. 11.07.2021 близько 02.00 год. ночі додому прийшла його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_7 . Через деякий час він почув з кімнати, де відпочила його матір, як його дружина ОСОБА_2 обзиває йго матір ОСОБА_1 нецензурними словами та виганяти з кімнати. Він одразу зайшов в кімнату та забрав дружину в іншу кімнату, а сам пішов відпочивати. Через деякий час він знову почув крики та забігши в кімнату побачив, що як його дружина ОСОБА_2 нападала з кулаками на його матір ОСОБА_1 , ображала її нецензурними словами та вони шарпали за одяг одна одну. При даному конфлікті була присутня ОСОБА_4 , яка також ображала ОСОБА_1 нецензурними словами. Він відтягнув ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в іншу кімнату, після чого конфлікт припинився. При цьому він жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не наносив (а.с. 11, 13).

Допитана безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила покази, надані нею працівнику поліції.

Дослідивши зазначені докази суддя приходить до висновку, що обставини події, висвітлені у даному протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Витяг з ЄРДР також не може бути визнаний належним доказом по даній справі, оскільки містить лише дані щодо внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, та не містить доказових даних щодо обставин правопорушення.

Постанова про закриття кримінального провадження може бути визнана належним доказом по даній справі, оскільки з постанови не вбачається, та на підставі яких доказів інспектор дізнання дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. При цьому інспектор дізнання не була очевидцем події, тому її висновки не містять доказових даних.

Фактично висновки посадової особи органу поліції про вчинення домашнього насильства ґрунтуються на даних, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, рапорта працівника поліції, письмових поясненнях ОСОБА_4 , письмових поясненнях ОСОБА_2 .

Проте рапорт працівника поліції, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не можуть бути визнані судом достатніми доказами по даній справі, оскільки не містять достатніх даних на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 умисних дій психологічного характеру щодо ОСОБА_2 .

Так, за диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З наведеного вбається, що зазначені в диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП діяння повині бути вчинені умисно.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак вказаними матеріалами не доведено вчинення ОСОБА_1 умисних дій психологічного характеру щодо ОСОБА_2 .

Зокрема в рапорті від 11.07.2021 зазначено, що від ОСОБА_4 надійшло повідомлення про те, що її батько вчиняє фізичне насильство щодо матері. При цьому виїздом на місце події встановлено, що між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 виник словесний конфлікт, під час якого вони ображали один одного нецензурними словами, погрожували фізичною розправою на словах та шарпали за верхній одяг.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не можуть бути визнані достатніми доказами, оскільки зазначені в них дані щодо вчинення правопорушення ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 суперечать даним письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , з яких вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно мав місце словесний конфлікт, однак даний конфлікт розпочала саме ОСОБА_8 , яка зайшла до кімнати ОСОБА_1 та безпричинно почала ображати її нецензурними словами, погрожувати фізичною розправою на словах, та вони шарпались за верхній одяг.

Вказані обставини підтвердила безпосередньо допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 .

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, до матеріалів справи не додано.

Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинила насильство в сім`ї, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак з диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що вказана стаття передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства.

Поняття домашнє насильство визначено в ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно якого домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Натомість ні нормами КУпАП, ні нормами ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» такого поняття, як насильство в сім`ї, не визначено.

Окрім цього в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, чи внаслідок дій ОСОБА_1 була завдана або могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , що є обов`язковим для кваліфікації дій особи за диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином наведені матеріали, на основі яких ґрунтуються висновки посадової особи органу поліції про вчинення ОСОБА_1 насильства в сім`ї, не містять достатніх даних про вчинення ОСОБА_1 умисних дій психологічного характеру щодо ОСОБА_9 , які інкриміновані їй протоколом про адміністративне правопорушення, та умислу в її діях, безпосередньо спрямованого на вчинення домашнього насильства.

Аналіз норм КУпАП дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Суд лише перевіряє, чи є в діях або бездіяльності особи склад інкримінованого правопорушення, чи ні.

Наявними матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Усупереч приписів вказаної норми КУпАП складений відносно ОСОБА_1 протокол не підтверджений достатніми фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Матеріали справи не містять достатньо належних та допустимих доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї невістки ОСОБА_2 , дані справи є сумнівними.

Аналізуючи фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалах, суд вважає, що відсутня об`єктивна можливість прийти до однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення домашнього насильства, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.