Номер провадження: 33/813/1302/21
Головуючий у першій інстанції Лічман Л.Г.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Стоянової Л.І.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Оскаржуваною постановоюпритягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, стягнуто судовий збір у розмірі 454 гривні.

Згідно протоколу від 27.07.2021 року серії ДПР18 № 074992 27.07.2021 року о 08 годині 55 хвилин у м. Одесі по вул. Дальницькій, 5 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Дальницька на перехресті з вул. Михайлівська, при виконанні обгону на перехресті, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем CHERY QQ, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка проїжджала перехрестя по вул. Михайлівська. При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Не погоджуючись із вказаною постановою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що:

- протокол про адміністративне правопорушення не містить прізвищ, адрес та підписів свідків;

- пояснення свідка ОСОБА_2 , викладені письмово та у судовому засіданні, суперечать одне одному;

- пояснення свідка ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги судом, адже остання є зацікавленою особою;

- висновок суду про те, що ОСОБА_1 здійснював на перехресті обгін по зустрічній смузі є помилковим та прийнятим виходячи лише з розташування точки зіткнення від крайньої межі проїзної частини;

- складання протоколу ДПР 18 №074992 від 27.07.2021 року відносно ОСОБА_2 щодо порушення нею п. 16.11 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП, свідчить про порушення правил ПДР саме ОСОБА_2 мало наслідком відповідну ДТП;

- суд першої інстанції, оцінуючи дії обох учасників ДТП, вийшов за межі розгляду даної справи, фактично встановивши відсутність вини ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав, наголошував на тому, що ДТП, що сталась, є наслідком порушення ПДР саме ОСОБА_2 , просив скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, наполягали на правильності висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, що підтверджується наступними доказами:

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 27.07.2021 р., відповідно до яких 27.07.2021 року, орієнтовно о 09 годині 00 хвилин вона рухалася на автомобілі CHERY QQ, номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Михайлівській у м. Одесі, під`їхала до перехрестя вул. Михайлівська з вул. Дальницька, зупинилася, подивилася в обидві сторони, пропустила машини. Вона повільно почала виїжджати на перехрестя та сталося ДТП з автомобілем, який швидко виїхав на зустрічну смугу (колії);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 27.07.2021 р., відповідно до яких 27.07.2021 року, орієнтовно о 09 годині 00 хвилин, вона була пасажиром в автомобілі CHERY QQ, номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Михайлівській у м. Одесі. Під`їхавши до перехрестя вул. Михайлівська з вул. Дальницька, водій зупинилася, пропускаючи транспортні засоби. ОСОБА_4 повільно почала виїжджати на перехрестя та сталося ДТП з автомобілем, який виїхав на зустрічну смугу (колії);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 27.07.2021 року, відповідно до яких 27.07.2021 року сталося ДТП по вул. Дальницька на перехресті з вул. Михайлівською, синій автомобіль CHERY QQ, номерний знак НОМЕР_2 , якому дали дорогу, перетинав вул. Дальницьку. Автомобіль FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 , рухався з перевищенням швидкості і виїхав на зустрічну смугу;

- схемою місця ДТП;

- фотофіксацією дорожніх знаків на ділянці проїзної частини вул. Дальницької у м. Одесі;

- затверджених схем організації дорожнього руху за адресою вул. Дальницька-Балківська (№ 46/2) та вул. Дальницька-Степова (132/21) у м. Одесі.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 14.6.а. ПДР України встановлено заборону обгону на перехресті.

Щодо посилань представника апелянта на те, що висновок суду про те, що ОСОБА_1 здійснював на перехресті обгін по зустрічній смузі є помилковим та прийнятим виходячи лише з розташування точки зіткнення від крайньої межі проїзної частини, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Дійсно, з оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції, дійшовши висновку, про те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 , здійснював обгін на перехресті, виходив, зокрема, з такого.

Загальна ширина проїзної частини вул. Дальницької складає 14,62 м (4,8 + 1,67+1,57+1,68+4,9), а враховуючи те, що вказана проїзна частина містить 2 смуги руху в одному напрямку, то середина проїзної частини розташована на відстані 7,31 м (14,62 : 2).

Місце зіткнення автомобілів позначено на відстані 6,36 м від крайньої межі проїзної частини від напрямку руху автомобіля CHERY QQ, номерний знак НОМЕР_2 . Зважаючи на те, що ширина автомобіля FORD FOCUS становить приблизно 1,8 м, а місцем зіткнення позначено на відстані 6,36 м, вказана обставина свідчить, що ОСОБА_1 здійснено виїзд на смугу зустрічного руху, а саме перетин середини проїзної частини, що розділяє смуги зустрічних напрямків руху, а саме 7,31 м.

Втім, з мотивувальної частини оскаржуваної постанови також вбачається, що, приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції також виходив і з характеру пошкоджень автомобілів, пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як учасників ДТП, а також, поясненнь свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Окрім того, ані апелянтом, ані його представником не було надано жодних доказів того, що викладені у мотивувальній частині постанови суду першої інстанції розрахунки щодо місця зіткнення є хибними.

У апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 , - ОСОБА_6 також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить прізвищ, адрес та підписів свідків, апеляційний суд знаходить такі зауваження слушними, втім, не вважає їх такою обставиною, що має наслідком обов`язкове скасування судового рішення, зважаючи на наявність у матеріалах справи письмових пояснень свідків, особи яких встановлено належним чином.

Ані нормами чинного КУпАП, ані інші законодавчі акти будь-яких вимог до складання пояснень свідків, наявні ж у справі пояснення були відібрані інспектором патрульної поліції, засвідчені власними підписами свідків, та відомості, що містяться в цих поясненнях, не суперечать іншим вищезазначеним доказам у справі.

Так, Верховий Суд у складі Великої Палати в постанові від 21 березня 2018 у справі № 235/3619/15-ц [9] з посиланням на рішення Європейського суду у справі «Сутяжник проти Росії» зазначив, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Окрім того, зважаючи на зміст ч.1 ст. 272 КУпАП, відповідно до як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, апеляційний суд вважає, що незазначення у протоколі інформації щодо свідків чи потерпілих, не позбавляє суд можливості допитати таких осіб про обставини, що підлягають установленню у справі.

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні у суді першої інстанції були допитані ОСОБА_2 , як свідок, у порядку ч.3 ст.269 КУпАП, а також ОСОБА_3 .

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету зокрема стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

В законодавстві України діє поняття Аналогія закону (крім кримінального права, заборона встановлена ч.4 ст. 3 КК України).

Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини, тобто суду надається право вирішувати справи за допомогою аналогії закону.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок допиту свідку судом, разом з тим зважаючи на нагальну необхідність регламентації відповідної процесуальної дії, апеляційний суд вважає за можливе застосувати аналогію права, а саме ст.352 КПК України.

Так, відповідно до ст. 352 КПК України перед допитом свідка головуючий встановлює відомості про його особу та з`ясовує стосунки свідка з обвинуваченим і потерпілим. Крім того, головуючий з`ясовує чи отримав свідок пам`ятку про права та обов`язки свідка, чи зрозумілі вони йому, і в разі необхідності роз`яснює їх, а також з`ясовує, чи не відмовляється він з підстав, встановлених цим Кодексом, від давання показань, і попереджає його про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає підстав для сумніву у наданих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснення щодо обставин справи, викладених у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Окрім того, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_2 , протокол судового засідання Малиновського районного суд м. Одеси від 16.09.2021 року, а також зміст мотивувальної частини оскаржуваної постанови, зокрема, у частині викладу наданих ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснень, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність посилань апелянта на суперечності у наданих ОСОБА_2 поясненнях, викладених письмово та у судовому засіданні.

Щодо посилань апелянта на те, що складання протоколу ДПР 18 №074992 від 27.07.2021 року відносно ОСОБА_2 щодо порушення нею п. 16.11 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП, свідчить про перебування у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП, що сталась порушення правил ПДР саме ОСОБА_2 , та на те, що суд першої інстанції, оцінуючи дії обох учасників ДТП, вийшов за межі розгляду даної справи, фактично встановивши відсутність вини ОСОБА_2 , апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 20 листопада 2014 року зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку (справа № 5-18кс14).

Отже, під час розгляду адміністративного правопорушення предметом дослідження має бути питання наявності чи відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, - причинного зв`язку між допущеними порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та наслідками, що, застосовуючи норми КК України за аналогією, не виключає можливості допущення таких порушень обома учасниками ДТП.

Таким, чином, зважаючи на те, що судом першої інстанції, із висновком якого погоджується і апеляційний суд, було встановлено, що з технічної та правової точок зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться (перебувають) дії водія ОСОБА_1 , навіть встановлена у судому рішенні наявність причинного зв`язку між діями ОСОБА_2 та подією ДТП, автоматично не виключила б вини ОСОБА_1 у порушенні п.14.6.а. ПДР України.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу, судом першої інстанції були враховані характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який до адміністративної відповідальності притягнутий вперше.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2021 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду І.А. Артеменко