Дата документу Справа № 321/262/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 321/262/21 Головуючий в 1 інст. Кравченко Н.О.
Провадження №33/807/441/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , та адвоката Ганюкова В.Д., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постановуМихайлівського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2021 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 20 лютого 2021 року о 13 год. 10 хв. ОСОБА_1 в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області по вул. Шкільній, 46, керував автомобілем Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. Так, при розгляді справи в суді він присутнім не був, оскільки судові повістки направлялись за місцем його реєстрації, однак фактично він проживає за іншою адресою. При цьому, дану обставину він повідомляв працівника поліції. Апелянт стверджує, що свідків на місті зупинки не було, що підтверджується відеозаписом події, на якому вбачається, що пояснення свідків були відібрані після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, пояснення свідків складені співробітником поліції, які є однотипними, а після тексту відсутні записи цих осіб, що вони записані з їх слів, с правильними, доповнень та уточнень вони не мають. Звертає увагу, що зйомка події здійснювалася на мобільний телефон, що суперечить Інструкції про здійснення безперервної відеозйомки під час несення службових обов`язків поліцейським. Отже, на думку ОСОБА_1 поліцейські сфабрикували відносно нього зазначений протокол. Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку адвоката Ганюкова В.Д., який підтримав апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Зі змісту статті 251 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАп за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Однак, з таким висновком суду апеляційна інстанція не може погодитися у зв`язку з наступним.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У ч. 4 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, за змістом вищезазначеного, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована у присутності двох свідків. Наявність свідків при проведенні указаних процесуальних дій повинна слугувати запорукою дотримання вимог закону та інших нормативних документів у ході їх проведення, уникнення конфліктних ситуації, можливих у ході вчинення цих дій та встановлення істини у випадку спорів, у тому числі і судових. Для цього свідкам надано право давати пояснення по факту зафіксованого ними правопорушення, підтвердження правильності викладення встановлених обставин у протоколі про адміністративне правопорушення шляхом засвідчення їх своїми підписами.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 зазначив, що не вживає наркотики, він вимушений був відмовитися від проведення огляду, оскільки не мав часу на таку тривалу процедуру і вважає ситуацію, штучно створеною патрульною поліцією.

З оглянутого відеозапису не вбачається наявність явних ознак наркотичного чи будь-якого сп`яніння у ОСОБА_1 , його мова чітка, адекватна поведінка.

При цьому запитання працівника поліції, адресоване до ОСОБА_1 стосується проходження медичного освідування на будь-який зі станів, алкогольного чи наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Отже, сам працівник поліції не визначаєв ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , від чого залежить дотримання процедури огляду на стан сп`яніння, визначений у ст. 266 КУпАП.

Крім того, наведена відеофіксація наочно демонструє відсутність свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при фіксуванні факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі.

Без уваги суду першої інстанції залишилися певні обставини. Так, час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у протоколі зазначений «12 год. 50 хв.», час складення протоколу «13 год. 10 хв.», а свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 опитано працівником поліції об «13 год. 15 хв. та 13 год. 20 хв.», тобто після складення протоколу, натомість допит свідків мусить передувати складенню відповідного протоколу.

До письмових пояснень свідків апеляційний суд ставиться критично, оскільки вони не узгоджуються із іншими доказами, зокрема, відеозаписом події та протоколом.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність свідків при відмові ОСОБА_1 проходити огляд у медичному закладі, що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП, положень Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735 стосовно фіксації відмови, оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована в присутності двох свідків.

Крім того, матеріали справи не мітять дані щодо відсторонення ОСОБА_1 від керуванням транспортним засобом, що додатково свідчить про сумнівність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .

Також звертають на себе увагу і доводи апелянта, що зйомка події здійснювалася на мобільний телефон, що суперечить п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженою наказом від 18.12.2018 р. № 1026 та критерію безперервності відео фіксації.

За вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КупАП апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання встановленого факту відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння недійсним.

Між тим, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП через розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 не заслуговують на увагу.

До доводів, що судові повістки направлялись за місцем його реєстрації, а не за місцем мешкання апеляційний суд ставиться критично, оскільки ОСОБА_1 сам повідомив цю адресу під час складання протоколу. При цьому, не був позбавлений можливості знайомитися із протоколом після його складання та надавати свої зауваження щодо іншого місця мешкання, однак ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі та отриманні його копії, що є волевиявленням особи.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник