ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1300/21
Провадження №3/477/1015/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року місто Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

його захисника Ігнатова Д.І.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №117994 від 26 червня 2021 року, о 02.00 того дня (вночі), ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21013», р.н. НОМЕР_1 , і рухався в с. Новомиколаївка Вітовського району Миколаївської області по вул. Степова з ознаками стану алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, бліде обличчя почервонілі очі, сам не заперечував, що вживав спиртні напої, але відмовився від продуття алкотестера, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав та вказав, що 26 червня 2021 року до нього додому приблизно об 11.00 приїхали поліцейські, які звинуватили його у вчиненні ДТП вночі того дня в їх селі. Вони йому сказали на камеру під відеозапис сказати, що він вживав алкоголь і керував транспортним засобом, а також на камеру сказати що відмовляється проходити медичний огляд на стан сп`яніння. Він не зрозумів для чого це робиться і виконав вказівку поліцейських і лише після того як вони почали складати протокол за ст. 130 КУпАП, то зрозумів, що вони ввели його в оману. Наполягав, що не керував вночі того дня автомобілем, який вночі перебував у нього вдома.

Його захисник також вказав, що ОСОБА_1 не повинен нести відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з багатьох причин: через недоведеність доказами його вини, хоча обов`язок по доказуванню лежить на посадовій особі, на яку покладено повноваження по складанню протоколу про адміністративне правопорушення. Так, не представлено доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тому і пред`явлення йому пропозиції щодо проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння є безпідставним. Крім того вказував, що відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, здійснений за допомогою мобільного телефону, а не дозволеними та сертифікованими технічними засобами; при проведенні огляду на визначення стану сп`яніння поліцейські не залучили до цього двох свідків що передбачено ч. 6 ст. 266 КУпАП та Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння …, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух. Зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, зокрема й те, що в матеріалах відсутнє направлення до медичного закладу для медичного огляду. Крім того, формулювання обвинувачення, виписане в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає складу адміністративного правпорушення, визначеного статтею 130 КУпАП, яка йому вміняється.

Суд, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, посилання його захисника, дослідивши докази в справі, прийшов до наступних висновків.

Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення цього пункту Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В п. 3 розділу І цієї Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився від огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 9, розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 22, розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами та проведення огляду таких осіб на стан сп`яніння.

Так, згідно зі ст. 266 КУпАП (в редакції, яка діяла на час події), огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд водія проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Це неодноразово визначено правовими позиціями ЄСПЛ, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

ЄСПЛ в своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» відмітив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» ЄСПЛ, окрім того, що визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом, також підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

З дослідженого відеозапису нагрудного відеореєстратора та при його порівнянні із даними, записаними у протоколі про адміністративне правопоршуння вбачається, що пропозиція ОСОБА_1 про проходження медичного огляду на стан сп`яніння було здійснено за спливом близько десяти годин з часу, коли він можливо керував транспортним засобом і у нього можливо були ознаки алкогольного сп`яніння. Так, в протоколі записано, що він керував транспортним засобом 26 червня 2021 року о 02:00. а пояснення поліцейським він вже надавав близько 12-ої годин того ж дня.

Тобто поліцейські безпідставно у нього вимагають пройти огляд на визначення стану сп`яніння об 11: 56 (час складання протоколу), коли він на цей час не керував автомобілем.

Крім того, хоча в протоколі й зазначені ознаки його алкогольного сп`яніння, але фактично при здійснення відеозапису поліцейський не вказує про їх наявність у ОСОБА_1 , а за відсутності ознак сп`яніння на час проведення огляду, то і висунення йому пропозицій про проходження огляду на визначення стану сп`яніння є безпідставним, оскільки, як вже зазначено вище в цій постанові: за положеннями п. 2 розділу І інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Таким чином поліцейським не було належним чином виконані вимоги законодавства щодо огляду особи на визначення стану сп`яніння. Крім того поліцейські не роз`яснили особі, що у разі відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, відповідальність за якою передбачає значний розмір штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що законність складання протоколу про адміністративне правопорушення з врахуванням усіх наведених обставин, викликають розумні сумніви, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Сам по собі протокол про адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 без підтвердження даних, викладених у ньому обставин, іншими доказами, не може бути єдиним належним і достатнім доказом його вини.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких встановлених обставин, слід дійти висновку про необхідність закриття провадження у даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 256, 266, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за

ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд.

В судовому засіданні проголошено резолютивну частину рішення, її повний текст складено на 13 вересня 2021 року для оголошення о 16.00.

Суддя Р.В. Козаченко