Справа №333/5169/21
Провадження №3/333/2330/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 вересня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої керуючою магазином «Омега-Варус», зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст.44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

30.08.2021 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя після доопрацювання надійшов протокол серії ВАБ №593902 від 05.06.2021 року відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, згідно з яким 05.06.2021 року, о 10-00 годині, за адресою: м.Запоріжжя, вул.Північнокільцева, буд.10-А, у супермаркеті «Варус» керуюча ОСОБА_1 не здійснила контроль за дотриманням дистанції серед покупців, у зв`язку з чим нею було порушено карантині заходи, згідно з Постановою КМУ №1236 від 09.12.2020 року.

З матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності випливає, що постанова Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29.07.2021 року виконана не була, зазначені в ній недоліки не усунуті. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 593902 від 05.06.2021 року не зазначено, який пункт (підпункт) Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було порушено ОСОБА_1 , хоча диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей. Крім того, до матеріалів справи долучено фотокопію паспорта громадянина України неналежної якості, з якої не можливо встановити особу, а також не надано документів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є посадовою особою суб`єкта господарювання.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася судом, причину неявки суду не повідомила.

Відповідно вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Так, ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

За змістом протоколу, у супермаркеті «Варус» керуюча ОСОБА_1 не здійснила контроль за дотриманням дистанції серед покупців, у зв`язку з чим нею було порушено карантині заходи, згідно з Постановою КМУ №1236 від 09.12.2020 року.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей. Однак, з матеріалів справи не випливає, який саме пункт (підпункт) Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було порушено ОСОБА_1 .

Крім того, обов`язок із організації карантинних заходів покладено саме на суб`єктів господарювання. З наведеного вбачається, що задля наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, необхідно довести та визначити, зокрема, суб`єкта господарювання, посадовою особою якого вчинено відповідні дії. Відтак, суд дійшов висновку, що суб`єктом правопорушення у даному конкретному випадку є спеціальний суб`єкт суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Найманий працівник суб`єкта господарювання не несе відповідальність за невиконання таким суб`єктом обов`язку із організації карантинних заходів. Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання в матеріалах справи немає.

Отже, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, суть якого зазначено у протоколі та яке кваліфіковано за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Крім того, статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення. На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення адміністративних протоколів, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до правових позицій Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в постанові від 26.04.2018 року по справі 338/1/17 та постанові від 27.02.2018 року по справі № 813/2451/17, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

Будь-яких належних, допустимих та переконливих доказів, зокрема, зазначення свідків, фото- та відеоматеріалів, які б підтвердили факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, суду не надано. Рапорт працівника поліції, який склав протокол, не є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку Європейського суду з прав людини, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, суддя вважає за необхідне закрити провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.44-3, ст.ст.7, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков