ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 622/1310/20 Головуючий суддя І інстанції Чернова О. В.
Провадження № 33/818/814/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

14 вересня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Шкляра Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Золочівського районного суду Харківської області від 28 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Золочівського районного суду Харківської області від 28 січня 2021року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн та позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та провадження у справі стосовно нього закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає,що він не керував автомобілем, ним керував ОСОБА_2 і в той момент автомобіль знаходився не в робочому стані, таким чином, працівниками поліції було безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, посилається на те, що судом першої інстанції не був допитаний свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні, а також він просив допитати свідка ОСОБА_2 , однак судом було проігноровано таке клопотання.

В судове засідання суду апеляційної ОСОБА_1 не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки зі зворотнім повідомленням, яку він отримав особисто 14.08.2021 (а.с.71).

Разом з тим, в судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 адвокат Шкляр І.В., який повідомив про те, що ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду справи, однак з`явитися не може оскільки знаходиться за кордоном. ОСОБА_1 надав йому повноваження та їх позиція узгоджена.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , але за участю його захисника.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 -адвоката Шкляра Є.М., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, що 20.12.2020 о 21:00 годині водій ОСОБА_1 в с. Костянтинівка Золочівського району Харківської області, по вул. Селянській, керував автомобілем «УАЗ» 452 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, також відмовився від надання пояснень та підписання адміністративного матеріалу в присутності двох свідків.

Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №444019 від 20.12.2020 року за невиконання ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується:

- рапортом інспектора СРПП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області Дубровського Л. на ім`я начальника Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, згідно якого в ніч з 20.12.2020, 20:00 години, до 21.12.2020, 08:00 години, ОСОБА_4 разом з поліцейським СРПП Золочівського ВП ст. с-т ОСОБА_5 та поліцейським СРПП Золочівського ВП ст. с-т Чернишом М.В,, під час патрулювання Золочівського району в 21:00 20.12.2020 в с. Костянтинівка на вул. Селянській зупинили транспортний засіб УАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався зі сторони соснового лісу, автомобілем керував водій ОСОБА_1 , 1989 р.н. З автомобіля після зупинки вийшов пасажир на ім`я ОСОБА_6 та наказав водію ОСОБА_1 не виходити та не пред`являти посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Після розмови з пасажиром та водієм громадянин ОСОБА_1 пред`явив своє посвідчення водія та документи на т.з., але відмовився виходити з автомобіля і передати їм посвідчення водія. Громадянин ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а саме під час розмови з ротової порожнини ОСОБА_1 було чути різкий запах алкоголю, а також мовлення було нечітке. На прохання вийти з автомобіля ОСОБА_1 відмовився. Були запрошені свідки в присутності яких ОСОБА_1 було запропоновано продути алкотестер «Драгер», або проїхати до медичного закладу для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився від дачі пояснень та підпису в протоколі;

- поясненнями поліцейських СРПП Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області Обідника С.А., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , наданими в судовому засіданні в суді першої інстанції , які узгоджуються між собою і з іншими доказами;

- поясненнями свідка ОСОБА_9 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції які підтверджують та узгоджуються з письмовими поясненнями які він надавав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , який був залучений поліцейськими та в своїх письмових пояснення зазначив, що 20.12.2020 близько 21:20 години він був запрошений в якості свідка працівниками поліції за фактом зупинення ними автомобіля «УАЗ» НОМЕР_1 , водій котрого знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_10 відмовився в присутності ОСОБА_3 та ще одного свідка;

- відеозаписом з відеореєстратора автомобіля працівників поліції, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, із якого вбачається, що автомобіль УАЗ днз НОМЕР_1 рухається по автошляху безпосередньо перед зупинкою.

Апеляційний суд вважає, що вимоги ч.2 ст.251, ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 оскаржувались дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, в порядку КАС України,або шляхом оскарження дій працівників поліції до їх керівництва для проведення службової перевірки.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу, в наслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості їх врахувати.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, належить врахувати, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія 26.09.2029 внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України. Апеляційний суд, за наявністю таких відомостей, вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до вимог ст. 10 КУпАП.

Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались свідки ОСОБА_3 , та ОСОБА_9 , для надання особистих пояснень, але останні не з`явились за судовим викликом. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 , та ОСОБА_9 не з`явилися до поштового відділення для отримання судових повісток (а.с. 73, 74).

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків в судове засідання, а тому, відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.

Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні захисник Шкляр Є. М. висловив сумнів щодо свідка ОСОБА_9 , оскільки стосовно нього виносилось три протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, тому вважає, що він є упередженим свідком. Зазначив, в суді першої інстанції були допитані працівники поліції і він їм задавав питання, якщо б ОСОБА_1 був би в стані алкогольного сп`яніння, йому б не не надали далі керувати транспортним засобом. Крім того, захисник пояснив, що зі слів ОСОБА_1 він дії чи бездіяльність працівників поліції під час складання протоколу оскаржував і свідок ОСОБА_11 підтвердив це в судовому засіданні в суді першої інстанції, але на даний час ніякого рішення не прийнято і ця бездіяльність не оскаржувалася ОСОБА_1 , оскільки він відсутній на території України. Захисник вважає, що судом не вірно враховано пояснення працівників поліції в суді першої інстанції.

Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, дослідженим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що автомобіль УАЗ д.н.з. НОМЕР_1 рухається у зустрічному напрямку по автошляху безпосередньо перед зупинкою працівниками поліції, та в подальшому коли працівники поліції підійшли до автомобіля за кермом перебував саме ОСОБА_1 .

При цьому належить врахувати, що відеозапис працівників поліції не є єдиним доказом, завдяки якому зафіксовано адміністративне правопорушення. Визначальними є відомості протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний належним працівником поліції, свідками та пояснення свідків, що залучені у якості додатку до протоколу. На підставі відеозапису встановлюються додаткові відомості про адміністративне правопорушення.

Крім того, з пояснень працівників поліції СРПП Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області Обідника С.А., ОСОБА_7 та Дубровського Д. наданими в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом безпосередньо перед зупинкою.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є працівниками поліції та виконували службові обов`язки відповідно до законодавства, були допитані у судовому засіданні і попереджені про кримінальну відповідальність. За таких обставин, у апеляційного суду не виникає сумніву до наданих ними пояснень в судовому засіданні.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про критичне ставлення до пояснень допитаних в судовому засіданні за клопотанням захисника свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які є знайомими ОСОБА_1 є суперечливими між собою, містять розбіжності, у тому числі щодо руху автомобіля та роботи світла фар безпосередньо під час зупинки автомобіля працівниками поліції, щодо поламки автомобіля УАЗ та здійснення його ремонту, оскільки вони перебувають у дружніх відносинах з ОСОБА_1 та можуть суб`єктивно його підтримувати.

Доводи захисника щодо упередженості свідка ОСОБА_9 суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони грунтуються лише на припущеннях, ніяких об`єктивних відомостей, які б свідчили про неупередженість зазначеного свідка захисником не зазначено а тому, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості врахувати такі доводи.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіхстаттях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді на підставі ч.1 ст.247 КУПАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Золочівського районного суду Харківської області від 28 січня 2021року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков