Справа № 404/4025/21
Номер провадження 3/404/1458/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Бурко Руслан Володимирович, при секретарі Лапа Н.В., за участю прокурора Солопова В.Ю., правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Клайпеда Литва, українця, громадянина України, працюючого майстром з експлуатації та ремонту машин та механізмів КП «Теплоенергетик», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.05.2021 року № 173/21 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи станом на 00 год. 00 хв. 01.01.2021 р. суб`єктом декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», а саме: особою, зазначеною у підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 цього Закону - посадові особи юридичних осіб публічного права, майстром з експлуатації та ремонту машин та механізмів КП «Теплоенергетик», у період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2021 року до 00 год. 00 хв. 01.04.2021 року в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, а саме подав 09.04.2021 року о 14 год. 30 хв., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.05.2021 року № 172/21 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи станом на 00 год. 00 хв. 01.01.2020 р. суб`єктом декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», а саме: особою, зазначеною у підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 цього Закону - посадові особи юридичних осіб публічного права, майстром з експлуатації та ремонту машин та механізмів КП «Теплоенергетик», у період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2020 року до 00 год. 00 хв. 01.06.2020 року в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, а саме подав 27.05.2021 року о 13 год. 21 хв., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних корупційних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнав та пояснив суду, що він не подав декларації за 2019 р. та 2020 р. вчасно, оскільки він не має персонального комп`ютеру та не вміє ним користуватись. Після того як дізнався про необхідність подання декларацій звернувся за допомогою у поданні декларацій до колег по роботі, які володіють навиками роботи за комп`ютером, однак оскільки в той час вони були відсутні на роботі, подав із запізнення після їх виходу на роботу. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначених адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки в нього не було наміру на порушення закондаства про корупцію, а тому відсутня суб`єктивна сторона у формі умислу.

Прокурор під час розгляду справи підтримав протокол та вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад корупційних діянь, передбачених ч. 1 ст.172-6 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи, та просив притягнути його до адміністративної відповідальності, наклавши адміністративне стягнення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку із відсутністю достатніх доказів його вини, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Таким чином судом досліджено усі докази, які були направлені до суду разом із матеріалами справи, а також долучені учасниками під час судового розгляду. При цьому, зважаючи на раніше викладені правові положення, суд вважає неможливим збирати докази у справі на користь будь-якої із сторін з власної ініціативи, а тому розглядає справу на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.172-6 КУпАП визначено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що і ставиться в провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обов`язок подання суб`єктами декларування щорічно до 1 квітня шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Також передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Крім того, визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Також передбачено, що особа, яка претендує на зайняття посади, зазначеної у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, та особа, зазначена у пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, до призначення або обрання на відповідну посаду, подає в установленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неподання або несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації.

Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, на переконання суду є вина суб`єкта правопорушення, який має свідомо порушувати відповідні вимоги фінансового контролю. Таке тлумачення узгоджується із твердженнями, наведеними у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року.

Як встановлено із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 згідно підпунктом «а» пунктом 2 частиною 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування та відповідно особою, яку законом зобов`язано подавати декларацію.

З 10.09.2019 р. працює майстром з експлуатації та ремонту машин та механізмів КП «Теплоенергетик».

ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції» у період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2021 року до 00 год. 00 хв. 01.04.2021 року в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, а саме подав 09.04.2021 року о 14 год. 30 хв. А також, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції» у період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2020 року до 00 год. 00 хв. 01.06.2020 року в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, а саме подав 27.05.2021 року о 13 год. 21 хв.

Згідно пояснень ОСОБА_1 несвоєчасне направлення електронної форми декларації було викликане тим, що він не має персонального комп`ютеру та не вміє ним користуватись. Після того як дізнався про необхідність подання декларацій звернувся за допомогою у поданні декларацій до колег по роботі, які володіють навиками роботи за комп`ютером, однак оскільки в той час вони були відсутні на роботі, подав із запізнення після їх виходу на роботу.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з наданих суду пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не мав умислу на вчинення будь-якого порушення, а прокурором в судовому засіданні не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Під час судового розгляду таких доказів також не здобуто.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», а також не доведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та форми вини ОСОБА_1 у його вчиненні в будь-якій формі.

За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні кожного з правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, за кожним протоколом про адміністративне правопорушення не знайшла свого підтвердження, а тому провадження у справі №404/4025/21, в якій об`єднано справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 172-6 ч.1, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі №404/4025/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Р. В. Бурко