Провадження № 3/161/3921/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської обл., громадянки України, із неповною освітою, розлученої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувалася, не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

23.06.2021 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 629142 від 03.06.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 станом на 19.05.2021 року не належно виконувала батьківські обов`язки, передбачені ст. 150 СК України, щодо створення умов для особистісного розвитку дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: перешкоджає у спілкуванні з однолітками, внаслідок чого у них відсутній соціальний розвиток.

Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнала, суду пояснила, що вона відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньок. Тривалий час доньки хворіли, а тому не відвідували заняття у школі та не гуляли на подвір`ї. Також, багато часу доньки проводили у своїх бабусі та дідуся на приватній території (будинковолодіння). Ствердила, що вона жодним чином не обмежує своїх дітей у спілкуванні з однолітками, а також дозволяє останнім приходити до її дітей в гості.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

В свою чергу, передбачені законодавством обов`язки батьків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей визначені ст. 150 СК України.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення було надано заяву та письмові пояснення ОСОБА_4 класного керівника ЗОШ № 23, де навчаються діти ОСОБА_1 (а.с. 3-4) та рапорт ст. інспектора сектору ЮП ВП Луцького РУП ГУНП у Волинській області майора поліції Ю. Мороз від 02.06.2021 року (а.с. 5).

Однак, вищевказані докази суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Так, заява та письмові пояснення ОСОБА_4 від 19.05.2021 року стосуються обставин пропуску дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 занять у школі, поважність причин яких була підтверджена ОСОБА_1 під час розгляду справи наданими довідками про стан здоров`я доньок.

В свою чергу, рапорт ст. інспектора сектору ЮП ВП Луцького РУП ГУНП у Волинській області майора поліції Ю. Мороз від 02.06.2021 року не може бути прийнятим до уваги, оскільки такий з жодними іншими доказами не узгоджується.

При цьому, будь-які інші докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 діянь, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 629142 від 03.06.2021 року органом, що склав адміністративні матеріали надано не було.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 станом на 19.05.2021 року не належно виконувала батьківські обов`язки, передбачені ст. 150 СК України, щодо створення умов для особистісного розвитку своїх дітей.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Керуючисьст. 184, п. 7 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська