КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/811/21
Провадження № 3/534/356/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді Куц Т.О., з участю секретаря судового засідання Сидоренко Т.Ю., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Першина С.М., законного представника потерпілого ОСОБА_2 , представника законного представника потерпілого адвокатки Глушко З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судимого, працюючого АКБ «Лінк», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП,

встановив:

На розгляд Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії складений 07.05.2021 щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

За змістом складеного протоколу, ОСОБА_1 ухилився від виконання батьківських обов`язків передбачених законодавством щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , 2011 р.н. , який 15.04.2021 перебуваючи в приміщенні СЗОШ І-ІІІ №5, що за адресою АДРЕСА_2 наніс незначні тілесні ушкодження ОСОБА_4 , у результаті чого батьком не виконано вимоги ч. 1 , ч. 2 ст. 150 СК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , винним себе не визнав, просив провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Посилаючись на те, що він батьківськи обов`язки виконує в повному обсязі, що підтверджується відповідними характеристиками. При цьому зазначає, що суду не було надано належних та допустимих доказів, які б вказували про наявність в його діях складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 Першин С.М. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Законний представник потерпілого ОСОБА_2 в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки його син наніс декілька ударів її сину ОСОБА_5 та розбив йому окуляри. Син декілька днів боявся ходити до школи, оскільки думав, що його знову поб`ють.

Представник законного представника ОСОБА_2 адвокатка Глушко З.В. просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, його адвоката Першина С.М., законного представника потерпілого та її захисника адвокатки Глушко З.В. оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суддя приходить наступників висновків.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).

Так, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 за фактом вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП до протоколу приєднано пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; довідку лікаря травматолога №767, згідно якої ОСОБА_6 встановлено діагноз забійна рана волосяної ділянки голови; характеристику ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої останній характеризується позитивно, характеристику ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якої останній характеризується позитивно.

Диспозицією ч.1 ст.184 КпАП України передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з положеннямист.150 СК України: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 свою провину у вчиненому правопорушенні заперечив та вказав, що до виконання своїх батьківських обов`язків ставиться добросовісно та відповідально.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ухилився від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , 2011 року народження.

Проте в протоколі не вказано, яким саме чином ОСОБА_1 ухилився від виконання батьківських обов`язків і яких саме, що призвело до нанесення його неповнолітнім сином ОСОБА_3 незначних тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Разом з тим, відповідно до наданої суду характеристики СЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 ім.Л.І.Бугаєвської, дитина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в повній сім`ї, батьки приділяють належну увагу вихованню сина, батьки ОСОБА_13 систематично відвідують батьківські збори, беруть участь у житті класу.

Таким чином, оцінюючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КпАП України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.О. Куц