Справа № 462/7790/20 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/811/415/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Миньо М.М. розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 лютого 2021 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 130 Кодексу України пАП та оштрафовано на 10200 /десять тисяч двісті/ гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 420 /чотириста двадцять/ гривень 40 копійок судового збору в дохід держави.

Згідно постанови, 28 листопада 2020 року о 21.10 год. у місті Львові на вулиці Рудненській, 1, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з даною постановою правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати, Звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозбереження Львів» (, що знаходиться за адресою: 79018 м. Львів, вул. Героїв УПА, 72) для застосування до нього заходів громадського впливу, а провадження в справі № 462/7790/20 закрити.

В обґрунтування вказує, що судом не було враховано того, що він виключно позитивно характеризуєся за місцем роботи, трудовий колектив підтримав його прохання, виконання його обов`язків пов`язане з використанням транспортного засобу, а позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік матиме наслідком неможливість виконання ним посадових обов`язків, а, відтак, втрату єдиного джерела заробітку. Судом зазначені обставини не були враховані, а йому було відмовлено у задоволенні поданого клопотання про звільнення від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ТзОВ «Енергозбереження Львів» виключно на підставі того, що я притягуюся до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу, що одним із свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 526330 від 28.11.2021 p., є гр. ОСОБА_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 . Зазначена особа є рідним батьком гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є потерпілим у справі про притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відтак працівники УПП у Львівській області не мали права залучати його як свідка у справі про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Про те, що ОСОБА_2 не може бути залучений як свідок не могло не бути відомо працівникам поліції, оскільки ним названо адресу свого проживання, яка повністю співпадає з адресою реєстрації ОСОБА_3 . Відомості про зазначені обставини є в матеріалах справи, однак судом першої інстанції всупереч закону не взято їх до уваги.

Зазначає, що у судовому засіданні, яке відбувалося 26.02.2021 p., відеозаписи з місця події судом не досліджувалися, хоча в тексті оскаржуваної постанови зазначено, що показання свідків «узгоджуються» з відеозаписом події.

Заслухавши виступ ОСОБА_1 та його захисника Миньо М.М., перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду, даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції, всупереч доводів апелянта, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №526330 від 28.11.2020 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, іншими наявними в матеріалах справи доказами, які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

Як встановлено апеляційним судом, працівниками поліції ОСОБА_1 була висловлена законна вимога про проведення огляду на стан сп`яніння, а саме з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року.

Так, за змістом п 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання цього обов`язку створює подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Оскільки, провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення, підстав для передачі матеріалів відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу ТОВ «Енергозбереження Львів» законом не передбачено, так як, згідно положень ч.1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130, звільненню від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу не підлягає.

При цьому, щодо поданого в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 27 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №526330 від 28.11.2020 року відносно ОСОБА_1 складено за ч.1 ст. 130 КУпАП, факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 фактично не оспорює, розгляд справи в суді першої інстанції, як вбачається з вступної та мотивувальної частини постанови судді проводився за ч.1 ст. 130 КУпАП, за наслідками розгляду на ОСОБА_1 накладено стягнення в розмірі 10200 грн., що відповідає санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відтак підстав вважати що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладалось немає.

Більше того, стягнення, яке накладене на ОСОБА_1 , є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, а тому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 26 лютого 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 26 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.