33/804/345/21
221/1024/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в м. Маріуполі Гєрцик Р.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Волноваського районного суду Донецької області від 25 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, фізичну особу-підприємця, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Волноваського районного суду Донецької області від 25 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

14 червня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді. В клопотанні зазначає, що в день винесення постанови ані вона, ані її захисник в судовому засіданні присутніми не були, про зміст прийнятого рішення не знали, копію постанови після її проголошення їм не вручали.

Зауважує, що її захисник Біцулова А.А. з 31 березня 2021 року по 06 квітня 2021 року була за межами країни, копію оскаржуваної постанови отримала лише 07 квітня 2021 року. А сама вона не в змозі була скласти та подати апеляційну скаргу, будучи юридично необізнаною особою.

Крім того, зазначає, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова судді Волноваського районного суду Донецької області від 25 березня 2021 року була надіслана судом до реєстру 30 березня 2021 року, зареєстрована 31 березня 2021 року, а оприлюднена лише 01 квітня 2021 року.

Зазначені обставини, на думку апелянта, унеможливлювали виконати нею приписи, передбачені ч.2 ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, обставини, на які посилався апелянт, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та її захисник Біцулова А.А. дійсно під час розгляду справи в суді присутніми не були. Разом з тим, остання (як й її захисник) була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в суді 25 березня 2021 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма (а.с.15).

Крім того, ОСОБА_1 скористалася юридичною допомогою адвоката Біцулової А.А., яка, діючи в інтересах останньої, в день розгляду справи, а саме 25 березня 2021 року, подала до канцелярії суду клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Таким чином ОСОБА_1 та її захисник Біцулова А.А. були обізнані про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 Волноваським районним судом Донецької області, остання не була обмежена у конституційних правах, окрім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судових справ і прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» і «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, стадії її розгляду, а тому як ОСОБА_1 , так і її захисник Біцулова А.А. мали об`єктивну можливість дізнатися про прийняте рішення вже після судового розгляду і у визначений ст.294 КУпАП строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

На підставі ст.289 КУпАП, скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Крім того, КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту винесення постанови.

За правовим змістом зазначених норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення, тобто дійсно були особливими і непереборними .

Посилання ОСОБА_1 в клопотанні про те, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Волноваського районного суду Донецької області від 25 березня 2021 року оприлюднена лише 01 квітня 2021 року, а з 31 березня 2021 року її захисник Біцулова А.А. була у відпустці та, як наслідок, у них не було можливості отримати копію судового рішення, не можуть бути безумовною підставою для поновлення строку апеляційного оскарження з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту ухвалення судового рішення, тобто з 25 березня 2021 року до 31 березня 2021 року, коли захисник Біцулова А.А. пішла у відпустку, минуло п`ять днів, втім до суду за отриманням копії постанови ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_1 не зверталися, проте відсутність судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень не позбавляло останніх можливості фізично отримати копію даного рішення в суді, даних щодо відсутності зазначеної постанови у вказаний період апелянтом не надано. При цьому захисник Біцулова А.А. в межах укладеного договору про надання правової допомоги мала вжити всіх необхідних та можливих заходів для своєчасного отримання копії судового рішення та, за необхідності, його оскарження. Остання добре обізнана про приписи щодо процедури оскарження, та повинна була вжити усіх необхідних дієвих заходів на користь ОСОБА_1 в межах своїх професійних і процесуальних обов`язків згідно договору з останньою. Майбутня відпустка захисника жодним чином не позбавляла її отримати копію судового рішення та подати апеляційну скаргу хоча б в загальних межах, яку потім корегувати в необхідному контексті.

З огляду на викладене, не можна визнати поважними наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку, оскільки як вона сама, так і її захисник Біцулова А.А. мали об`єктивну можливість оскаржити дану постанову у визначений законом строк.

Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення. Даних поважних причин наведено не було, тож на думку суду апеляційної інстанції відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім того, Донецьким апеляційним судом вже двічі вирішувалось питання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Волноваського районного суду Донецької області від 25 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 .

Постановами Донецького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року та 03 червня 2021 року було відмовлено як захиснику Біцуловій А.А., так й ОСОБА_1 в поновленні строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Волноваського районного суду Донецької області від 25 березня 2021 року з тих же самих підстав (а.с.28, 47-48).

На підставі викладеного, з урахуванням положень ч.2 ст.294 КУпАП, а також практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана з пропуском встановленого законом строку на оскарження, в клопотанні не наведено поважних причин пропуску цього строку.

Таким чином, ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Волноваського районного суду Донецької області від 25 березня 2021 року слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Волноваського районного суду Донецької області від 25 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , повернути апелянту разом з доданими до неї матеріалами.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Донецького апеляційного суду Р.В. Гєрцик