Провадження № 3/734/275/21 Справа № 734/439/21
ПОСТАНОВА

іменем України

30 квітня 2021 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участю секретаря Дідовець М.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Хуторненка І.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, жителя АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

з відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області надійшов протокол серії ДПР 18 №383239 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Як виходить із змісту даного протоколу 05 лютого 2021 року о 23 год.06 хв. в селі Данівка по вул. Центральна, 38, Чернігівського району, Чернігівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2103 д.н.з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2,5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що 05 лютого 2021 року близько 23 години його зупинили працівники поліції, перевірили документи, подивились машину. Після цього на їх пропозицію він двічі продував трубку «Драгера», але аналіз дав негативний результат. Через планшет поліцейські дізналися, що відносно його у 2019 році було кримінальне правопорушення за наркотики, тому звинуватили його у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Він їм пояснив, що наркотичні засоби не вживає. До лікарні погодився їхати на власному автомобілі, оскільки у системі охолодження була вода і при сильному морозі, який був того вечора, автомобіль міг вийти з ладу. Але йому було відмовлено. Також просив працівників поліції надати йому направлення до лікарні, щоб він сам міг з`їздити на медичний огляд, на що йому також було відмовлено. Після того, як поліцейські склали на нього протокол, вони поїхали. Від керування його не відстороняли. Він відразу поїхав у Козелецьку ЦРЛ і звернувся до лікаря, щоб провели відносно його медичний огляд, але йому відмовили, оскільки не було направлення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що у вечірній час, під час патрулювання с.Данівка Козелецького району ним було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_3 . У останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло. У лікарню ОСОБА_3 відмовився їхати у присутності свідків, тому на останнього було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Відеофіксацію на місці здійснював напарник на свій мобільний телефон, тому, що акумуляторна батарея у боді-камері була розряджена. Чому запис переривається пояснити не зміг. Чи проходив на місці ОСОБА_3 тест на алкогольне сп`яніння на приладі «Драгер» не пам`ятає. На відеореєстраторі патрульного автомобіля дата зазначена не коректно, оскільки не відбулася синхронізація з мережею Інтернет.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що 05.02.2021 року весь день з ОСОБА_5 у його гаражі ремонтували автомобіль. Ні яких алкогольних чи наркотичних засобів не вживали. Вже пізно у вечері ОСОБА_3 повіз його додому. По дорозі їх зупинив екіпаж патрульної поліції. Після перевірки документів у ОСОБА_3 , останній на їх вимогу продув прилад «Драгер», який дав негативний результат. Після цього, один з поліцейських побачив у планшеті інформацію про те, що ОСОБА_3 притягувався до кримінальної відповідальності через наркотики, та повідомив про це напарників. Ті, у свою чергу звинуватили ОСОБА_3 , що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння і запропонували проїхати до лікарні на медогляд. Нацик на це погодився, але повідомив, що поїде на власному автомобілі, бо у мороз його залишити на можна оскільки у радіаторі залита вода. На це йому було відмовлено. Тоді він попросив у патрульних дати йому направлення, щоб він сам міг звернутися до лікаря для проходження медичного огляду, на що йому також було відмовлено. Після цього, патрульним було складено адміністративний протокол і поліцейські поїхали. Відразу він з ОСОБА_3 поїхали до Козелецької ЦРЛ. На прохання ОСОБА_3 щоб його освідували на стан наркотичного сп`яніння, йому відмовили, бо не було направлення.

Захисник у судовому засіданні просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 8 Розділу ІІ зазначеної Інструкції Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції, в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Таким чином, при оформленні працівниками патрульної поліції направлення на медичний огляд до медичного закладу з метою виявлення стану сп`яніння, в тому числі і у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, є обов`язковим. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В порушення вказаних вимог закону в матеріалах справи відсутнє направлення водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що працівники поліції не здійснювали направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено порушення працівниками патрульної поліції вимог Інструкції № 1452/735, №1395 та положень ст. 266 КУпАП, а тому відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не можуть бути використані як докази його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До суду викликалися свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які зазначені у протоколі, але дані особи до суду не з`явилися, що не дає змоги перевірити їх пояснення.

Щодо доводів захисника про зйомку відео на телефон інспектора, тут суд не вбачає суперечності даного доказу вимогам ст. 251 КУпАП, згідно якої, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З аналізу даної статті вбачається, що відеофіксування правопорушення допускається, у тому числі і на мобільний телефон, оскільки він має функцію відеозйомки, тобто знімання під час вчинення правопорушення на телефон, не суперечить вимогам зазначеної норми права.

Проте, відповідно до розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Увесь процес складання протоколу повинен фіксуватися на нагрудну камеру поліцейського.

До суду працівниками поліції було надано диск з трьома файлами відеозапису, тобто лише часткові фрагменти відеозапису під час оформлення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, а не безперервний запис з моменту зупинки транспортного засобу о 23 год. 06 хвилин до 23 години 59 хвилин 51 секунди.

У зв`язку із цим суд не може відтворити та перевірити правомірність всієї процедури складання адмінматеріалів та розцінює зазначену відеофіксацію як неналежний доказ.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Факти встановлені у судовому засіданні щодо скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, у сукупності викликають сумніви щодо вчинення самого правопорушення та законності його фіксації.

За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 тлумачаться на його користь у відповідності до ст. 62 Конституції України.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки під час розгляду адміністративного матеріалу достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення не встановлено, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, суд оцінює критично, так як вони отримані внаслідок істотного порушення закону.

В зв`язку з чим справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, слід закрити на підставі п.1 ст.247КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 283, 284, 287 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя