КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/1658/2021 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Яворський М.А., за участю секретаря судового засідання Владімірової О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Дейнегіна Сергія Миколайовича на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Expedition, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (не чітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвоката Дейнегін С.М. подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом порушено норми процесуального права під час винесення постанови, а саме: розгляд справи було проведено без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності та такою особою було подано до суду мотивоване клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 у службовому відрядженні. Однак, апелянт вказує, що судом даних обставин враховано не було та відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення, чим позбавлено ОСОБА_1 права надати пояснення.

Окрім того, представником ОСОБА_1 - адвокатом Дейнегіним С.М. подавались клопотання про витребування інформації та зупинення провадження у даній справі, однак, такі клопотання також проігноровані судом та про розгляд таких клопотань в оскаржуваній постанові судом не відображено, не надано їм правової оцінки.

Апелянт наголошує на тому, що у протоколі місце скоєння правопорушення не відповідає місцю, зазначеному у постанові суду, а саме місце скоєння правопорушення знаходиться у Києво-Святошинському районі майже за 10 кілометрів від місця складання адміністративного протоколу, а тому справа не могла бути підсудною Солом`янському районному суду міста Києва. Посилання ж суду на те, що місце вчинення та виявлення правопорушення відбулось по вул. С. Колоса, 169а у м. Києві, що територіально відноситься до Солом`янського району міста Києва, апелянт сприймає критично та вказує, що справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення й законом не передбачено розгляд справи за місцем оформлення протоколу або місцем виявлення правопорушення.

Доводами апеляційної скарги також є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом за адресою м. Київ, вул. С. Колоса, 169а, адже відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення керування транспортним засобом відбувалось за адресою м. Київ, Велика Кільцева, 2. Також у протоколі зазначено про порушення вимог п. 2.5 ПДР, тобто порушення скоєне саме водієм транспортного засобу, але в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а наявні лише докази, які зафіксували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 , адвоката Дейнегіна С.М., який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо об`єктивно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №140896 від 13 листопада 2020 року, відповідно до якого 13 листопада 2020 року в м. Києві по вул. В. Кільцевій, 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Expedition, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (не чітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП (а.с.1); крім того, в матеріалах справи наявна також довідка інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Линник Олени, відповідно до якої вказано, що в адміністративному протоколі серії ДПР18 №140896 від 13 листопада 2020 року, який було складено відносно громадянина ОСОБА_1 , не зазначено частину статті 130 КУпАП, оскільки на місці складання протоколу не було можливості вірно кваліфікувати частину статті 130 КУпАП, а тому просить вважати, що дане правопорушення було скоєно за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.5);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 13 листопада 2020 року від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.2);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 13 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.6).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Так, апелянт посилається на той факт, що пояснення свідків виготовлені на заздалегідь виготовлених та заповнених бланках та можуть викривлювати надані ними пояснення та обставини.

Однак, вказаний довід апеляційної скарги апеляційним судом сприймається критично, оскільки письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення від 13 листопада 2020 року щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та підтверджується відеозаписом.

Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що в момент складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а є лише підтвердження відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, спростовуються матеріалами справи.

Так, в матеріалах справи міститься оптичний диск, на якому записані відеоматеріали з нагрудних камер патрульної поліції. Зокрема, на відео файлі № зафіксована розмова між працівником патрульної поліції та ОСОБА_1 , де останній визнає факт керування транспортним засобом з пристебнутим ременем безпеки, та зазначає, що він здійснював перелаштування в іншу смугу руху з покажчиками повороту, після чого його було зупинено патрульною поліцією.

Крім того, в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власниці автомобіля Ford Expedition, державний номерний знак НОМЕР_1 , від 13 листопада 2020 року, відповідно до якої остання забирає вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язується не допускати ОСОБА_1 до керування автомобіля протягом доби (а.с.3).

Вказане свідчить про дотримання вимог ч.1 статті 266 КУпАП, відповідно до якої особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розбіжності щодо зазначеного часу складення адміністративного протоколу із часом, зафіксованим на відеоматеріалах, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності складу адміністративного правопорушення, яке полягає у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

Протокол підписаний особою, яка його склала та двома свідками - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу, від дачі пояснень також. Вказана відмова від підпису також зафіксована на відео реєстратор нагрудної камери патрульної поліції.

Посилання апелянта на невідповідність даних місця вчинення правопорушення зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, фактичним обставинам складення протоколу, не впливає на законність складеного протоколу, оскільки помилково зазначення інспектором поліції адреси місця руху автомобіля: «Велика кільцева» замість «Велика кільцева дорога», не впливає на суть вчиненого правопорушення. Крім того, судом першої інстанції вказані обставини уточнені та зазначено місцем вчинення правопорушення, безпосереднє місце зупинки автотранспортного засобу та складення адміністративного протоколу.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці, виявлені працівниками поліції 13 листопада 2020 року у ОСОБА_1 в розумінні п.п. 1,3,6 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Дейнегіна Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський