Справа № 590/308/21
Провадження № 3/590/196/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року Ямпільський районний суд

Сумської області

Суддя Ямпільського районного суду Сумської області Бондарчук Я.П.

розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 (с. Ямпіль) Шосткинського РУП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

- за ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №531323 від 30.03.2021 року: 26.03.2021 року о 09-00 год. ОСОБА_1 , яка є ФОП « ОСОБА_2 », по вул. Спасо-Преображенська в смт. Ямпіль, Сумської області на території ринку здійснювала торгівлю забороненими товарами, чим порушила п.п.3.5 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2021 №104 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236), за що передбачено адміністративну відповідальність за ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала, пояснивши це тим, що 26.03.2021 року о 09-00 год. вона перебувала на території ринку в смт. Ямпіль Сумської області разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , торгівлю штучними квітами на момент перевірки інспектором ОСОБА_5 не здійснювала, лише відкрила приміщенні ларька та заносила товар, щоб в подальшому його розкласти, будь-які покупці були відсутні. Крім того, на момент перевірки працівники поліції були відсутні, протокол про адміністративне правопорушення в її присутності не складалися. Доповнила, що вже складений протокол про адміністративне правопорушення вона підписала пізніше. Вважала, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Крім того, згідно наданих усних та письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , наданих до суду, встановлено, що 26.03.2021 року о 09-00 год. вона перебувала на території ринку в смт. Ямпіль Сумської області разом зі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .. Підтвердила факт того, що ОСОБА_1 торгівлю штучними квітами на момент перевірки інспектором ОСОБА_5 не здійснювала, вона лише відкрила приміщенні ларька та заносила товар, щоб в подальшому його розкласти, будь-які покупці були відсутні. Крім того, на момент перевірки працівники поліції були відсутні, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в її присутності не складалися.

Крім того, згідно наданих усних та письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , наданих до суду, встановлено, що 26.03.2021 року о 09-00 год. вона перебувала на території ринку в смт. Ямпіль Сумської області разом зі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .. Підтвердила факт того, що ОСОБА_1 торгівлю штучними квітами на момент перевірки інспектором ОСОБА_5 не здійснювала, вона лише відкрила приміщенні ларька та заносила товар, щоб в подальшому його розкласти, будь-які покупці були відсутні. Крім того, на момент перевірки працівники поліції були відсутні, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в її присутності не складалися.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен провадитися їх судовий розгляд.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст.44-3 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі Закон) карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, а санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб.

Відповідно до ст.29 вказаного Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення суд не вправі самостійно збирати докази чи виходити за межі зазначеного в протоколі.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази про факт здійснення ОСОБА_1 торгівлі забороненими товарами на території ринку в смт. Ямпіль Сумської області та відповідно не долучено будь-яких доказів, які б підтверджували вказаний факт. На підставі чого неможливо зробити висновок про те, чи здійснювала особа торгівлю забороненими товарами на території ринку в смт. Ямпіль Сумської області.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі Малофєєва проти Росії (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення (проведення несанкціонованого пікету), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі Карелін проти Росії (Karelin v. Russia, заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі Карелін проти Росії набрало законної сили.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що суду не надано жодного належного та допустимого доказу на доведеність вини ОСОБА_1 суд не вбачає в її діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, взявши до уваги відсутність шкоди заподіяної інтересам окремих громадян, держави чи суспільства внаслідок вчиненні правопорушення, а також враховуючи що на час розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 відбулися суттєві послаблення щодо карантину, та аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, з огляду на те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Керуючись ст.40-1, ст.44-3, п.1 ч.1 ст.247, ст.279, ст.280, ст.ст.283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області Я.П. Бондарчук