Справа № 144/1035/21
Провадження № 3/144/447/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021 смт. Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Довгалюк Людмила Василівна, розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 448377 від 01.07.2021, ОСОБА_1 01.07.2021 о 19 год. 34 хв. у смт. Теплик по вул. Коцюбинського керував автомобілем марки "Пежо-605", реєстраційний номер НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, запах алкоголю із порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Зазначив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом, а сидів у ньому, тому просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення працівниками поліції надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 448377 від 01.07.2021, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснення свідків, диск з відеозаписом події тощо.

Дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши відеофайли, долучені до протоколу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, суддя приходить до наступного висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 448377 від 01.07.2021, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, диспозиція якої визначає, що адміністративна відповідальність настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є водій транспортного засобу. Обов`язковими елементами об`єктивної сторони складу правопорушення є факт керування транспортним засобом та факт відмови особи, яка керує таким засобом від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

У п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що під керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, що не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Об`єктивним доказом належного виконання процедури огляду особи на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, є відеозапис події, головним завданням якого є фіксування доказів, які засвідчують факт правопорушення, і такий факт сп`яніння повинен бути документально доведений.

При відтворення відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що на диску не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем, момент його зупинки працівниками поліції, рух транспортного засобу та сам автомобіль, який вказаний у протоколі. З огляду на наведене, диск з відеозаписом місця події не може вважатися належним та допустимим доказом.

Також суд критично оцінює долучені до протоколу письмові пояснення свідків, в яких вказано, що ОСОБА_1 від огляду на факт вживання алкоголю відмовився, оскільки вони викладені на завчасно підготовлених шаблонних бланках, мають формальний характер, на яких, як вбачається з відео, останні поставили свої підписи без викладення жодних додаткових обставин, які вони могли безпосередньо сприймати, зокрема, щодо факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом. Відповідно такі пояснення не можуть бути визнані беззаперечним доказом вчинення даного адміністративного правопорушення.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зафіксовано ознаку алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота та його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а також інші належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження факту керування останнім транспортним засобом до моменту його зупинки у стані алкогольного сп`яніння у матеріалах справи відсутні.

Суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Як регламентовано ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи пояснення ОСОБА_1 про те, що за вказаних у протоколі обставин він не керував транспортним засобом, які не спростовано іншими дослідженими доказами, з урахуванням того, що всі сумніви мають тлумачитись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутності переконливих доказів вини останнього, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст. 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Теплицького районний суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.В. Довгалюк