Справа № 525/380/21
Провадження №3/525/213/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2021 Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Прасол Я.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

30.03.2021 до суду з ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшла для розгляду справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

Розгляд справи призначався на 14.04.2021, 18.05.2021, 03.06.2021.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №013011, складеного 22.03.2021, 22.03.2021 близько 11 год. 00 хв. громадянка ОСОБА_1 , маючи на утриманні неповнолітню дитину, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, громадянка ОСОБА_1 допустила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнала, суду пояснила, що дійсно працівниками поліції та соціальної служби перевірялись умови проживання малолітньої дитини, однак у будинку був не помитий лінолеум, хоча було підметено. Умови для проживання дитини є задовільними.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 - фахівець із соціальної роботи Великобагачанського центру соціальних служб суду пояснила, що ОСОБА_1 знаходиться під наглядом з моменту народження дитини, після народження дитини ОСОБА_1 було направлено до Центру матері та дитини, для здобуття навиків по догляду за дитиною, однак ОСОБА_1 самовільно покинула заклад. У жовтні 2020 року за повідомленням сусідів, з`явилася в с. Широке, з цього часу постійно під контролем. Працівниками поліції та соціальної служби постійно перевіряються умови проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Умови є незадовільними, дитина має хворобливий вигляд, на свій вік не є розвиненою, у будинку брудно, під час перевірки їжа відсутня, мати пояснює це тим, що вони вже поїли або вона збирається готувати, з продуктів декілька разів були придбані в магазині пельмені, постелі у дитини не має, подушка відсутня. Мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своєї малолітньої дитини.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №013011 від 22.03.2021 (а.с.1), копією акту оцінки потреб сім`ї(а.с.2-6), письмовими поясненнями гр. ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Другим реченням цієї статті визначено засоби, якими встановлюються ці дані, що можуть бути доказами по справі.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності суддя не вбачає.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 184 КУпАП встановлює відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч її бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити виконання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Також, статтею 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За нормою ст. 11 цього Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України).

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи викладене, з урахування обставин справи та особи винної, яка не працює, має постійне місце проживання, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, вважаю за необхідне застосувати відносно громадянки ОСОБА_1 вид стягнення у виді попередження з метою виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та запобіганню вчинення нею нових правопорушень у подальшому.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення належить стягнути з ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.1 ст.ст.3,9,18,27 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року, ст.150 СК України, ст.ст.8,11 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами), ст.ст.9, 23, 33, ч.1 ст.184, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП і накласти на неї стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Прасол