Справа № 324/754/21
Провадження № 3/324/342/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Каретник Ю.М.,

при секретарі Савченко Н.В.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Шевченка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи матеріали, які надійшли з Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №161732 від 01 травня 2021 року, складений поліцейським СРПП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Товстиком Р.М. у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зазначено, що 01 травня 2021 року о 18 годині 38 хвилин по вул.Мічуріна, 58, м.Пологи Запорзької області ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2103, д/н НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою ALCOTESTER «Drager 6810», чек №743, висновок 2,2‰, чим порушив п.2.9а ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Водій відсторонений від керування ТЗ. Зафіксовано на нагрудну камеру №1, яка стоїть на балансі у Пологівському РВП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не погодився зі складеним відносно нього протоколом та пояснив, що у той день, який зафіксовано на долученому до матеріалів справи відеозаписі, приблизно за 30 хв. до того, як сісти за кермо, він вживав пиво об`ємом приблизно 1 л, про що повідомив працівників поліції. Однак, алкотестер показав результат 2,2 ‰, тому у нього і виникли сумніви щодо правдивості показників алкотестера. Йому було запропоновано проїхати до КНП «Пологівська БЛІЛ», однак, він не погодився, оскільки йому потрібно було терміново їхати, бо він був із своєю дружиною та дитиною. Просив врахувати, що він має роботу і дитину на утриманні, тому просив закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні захисник Шевченко О.І. підтримав пояснення ОСОБА_1 , при цьому зазначив, що висновок алкотестера не можна брати до уваги в якості доказу, так як з 2016 року зазначені алкотестери не можна вводити в експлуатацію та використовувати, так як вони сертифіковані ще у 2015 році та надалі повірку вони не проходили. Він також зазначив, що Drager ALCOTESTER 6810 не може використовуватися, якщо з моменту його останнього калібрування пройшло більше 6 місяців, а у даному випадку останнє калібрування використаного приладу було здійснено 04.062020. Також він зазначив, що при проведенні огляду ОСОБА_1 поліцейськими були порушені правила установки мундштука, а саме: зазначив, що мундштук при ОСОБА_1 розпечатаний не був, що ставить під сумнів його результати, тому просив закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з порушеннями поліцейськими правил проведення огляду особи на стан сп`яніння. Також у судовому засіданні просив долучити до матеріалів справи та дослідити відповідь, надану йому Пологівським РВ ГУНП в Запорізькій області, разом з доданими до неї копіями документів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Шевченка О.І., дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, знайшла своє підтвердження дослідженими судом доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №161732 від 01 травня 2021 року, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень; роздруківкою чеку №743 ALCOTESTER «Drager 6810» від 01 травня 2021 року, з якого вбачається, що 01 травня 2021 року о 19 годині 09 хвилин ОСОБА_1 продув алкотестер, висновок якого становить 2,2‰, який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких застережень; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, мова не чітка, хитка хода, почервоніння очей, пройшов огляд за допомогою ALCOTESTER «Drager 6810», прилад №0710, результат огляду на стан сп`яніння становить 2,2‰, який також підписаний ОСОБА_1 без зауважень; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що 01 травня 2021 року о 18 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, мова не чітка, хитка хода, направлявся поліцейськими до КНП «Пологівська БЛІЛ», однак виявив бажання пройти огляд на місці; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01 травня 2021 року, з яких вбачається, що 01 травня 2021 року за день вживав алкогольні напої пиво та самогон, приблизно о 18 годині 20 хвилин сів за кермо свого автомобіля ВАЗ 2103, д/н НОМЕР_2 , та поїхав до свого кума. По вул.Мічуріна неподалік від буд.№8 був зупинений працівниками поліції за несправні показники повороту та в ході розмови повідомив їм, що вживав алкоголь та сів за кермо; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 01 травня 2021 року, з яких вбачається, що в їхній присутності 01 травня 2021 року о 19 годині 09 хвилин ОСОБА_1 продув у алкотестер «Драгер», результат якого становить 2,2‰; відеозаписом від 01 травня 2021 року, на якому маються два відеофайли, на яких зафіксовано рух автомобіля ВАЗ 2103, д/н НОМЕР_2 , його зупинку, факт того, що за кермом автомобіля дійсно був ОСОБА_1 , який повідомив поліцейських, що дійсно вживав алкоголь, пропозицію поліцейських та згоду водія щодо продуття ALCOTESTER «Drager 6810» на місці зупинки транспортного засобу, процес продуття алкотестера і результати огляду - 2,2‰, а також роз`яснення йому прав згідно ст.268 КУпАП, при цьому, ніяких зауважень щодо дій поліцейських ОСОБА_1 не висловлював, а також зі сторони ОСОБА_1 не було висловлено незгоди із показами алкотестера або щодо неналежної розпечатки мундштука. При цьому, суд зазначає, що при детальному перегляді епізоду розкриття мундштука значних порушень дій поліцейського не виявлено, видно, що мундштук розпечатувався перед його продуттям ОСОБА_1 , однак, це було зроблено не біля самого ОСОБА_1 та свідків, а під час руху поліцейського від патрульного автомобіля до місця, де стояв ОСОБА_1 .

Також у судовому засіданні судом були детально вивчені матеріали, надані захисником ОСОБА_4 , а саме: адвокатський запит від 01.06.2021; відповідь Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області із доданими документами, а саме: копіями свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/2252 від 04 червня 2020 року, сертифікату калібрування алкотестера від 04 червня 2020 року, посібника з експлуатації комплекту приладів для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі та протоколювання результатів виміру, інформації про виробника мундштуків до алкотестера.

Вказані документи, на переконання суду, підтверджують факт того, що співробітниками Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області під час оформлення матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, використовувався штатний прилад для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі марки «Drager ALCOTES 6810», який перебуває на балансі ГУНП в Запорізькій області; свідоцтво про повірку регульованого засобу вимірювання техніки №12-01/2252 від 04 червня 2020 року дійсне до 04 червня 2021 року, тобто і на час фіксації даного виявленого правопорушення; сертифікат калібрування алкотестера від 04 червня 2021 року містить відомості про те, що наступне технічне обслуговування алкотестера необхідно провести не пізніше 04 червня 2021 року, у той час, як правопорушення було вчинене до вказаної граничної дати; під час огляду на стан сп`яніння використовуються мундштуки марки «Drager ALCOTES Моuthpieсес Standard».

При цьому, суд зазначає, що згідно з роз`ясненнями Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» газоаналізатори марки «Drager Alkotest 6810» та «Drager Alkotest 6820», що вже перебувають в експлуатації, можуть і надалі експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Так, згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п.3 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З матеріалів справи вбачається, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам нормативно-правових актів, а саме: Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, Законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналізуючи відповідно до ст.252 КУпАП наведені вище докази та надаючи їм правову оцінку, суддя приходить висновку, що вони є належними, допустимими та беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, відеозаписи, зроблені працівниками поліції, матеріали, надані захисником, беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 та його захисника, судом встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, а також при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення значних порушень з боку співробітників поліції не вбачається.

У той же час, суд приходить до висновку, що за допомогою пояснень, наданих суду, ОСОБА_1 намагається уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, а викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості по суті порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам та підтверджуються дослідженими судом доказами.

Окрім того, ОСОБА_1 суду не було надано належних доказів, які б спростовували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо наявності його провини.

При цьому, надані захисником ОСОБА_4 докази суд до уваги не бере, оскільки вони не містять прямої заборони використання алкотестера, який не пройшов калібрування після 6 місяці в експлуатації, як на тому наполягає захисник.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п.2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.3 ч.1 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного (наркотичного) сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 ч.1 зазначеної Інструкції визначено, що огляд проводиться двома альтернативними способами: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

У справі «Проніна проти України» № 63566/00 від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

При цьому, судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, суду не скеровував.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.2.9«а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, з послідуючими змінами та доповненнями, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, з наступними змінами: п.3 - огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров`я; п.6 - водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; п.13, п.14 - лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, суддею не встановлено.

Підстави для закриття справи, передбачені ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, відсутні.

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, наявність офіційного працевлаштування та малолітньої дитини на утриманні, ступінь вини та ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи та запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, з ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що у нього відсутні пільги, передбачені ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно зі ст.4 ч.2 п.5 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 247, 268, 279, 283-285 КУпАП, ч.2 ст.376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З урахуванням положень ч.2 ст.308 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України від 24.09.2008 № 586-VI) у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, встановлений ч.1 ст.307 КУпАП, та примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби, стягнути з нього подвійний розмір штрафу у сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої винесено постанову, а також потерпілим до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Вступна та резолютивна частини постанови постановлені в нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 12 серпня 2021 року.

Повний текст постанови складений 13 серпня 2021 року.

Суддя: Каретник Ю. М.