Справа № 307/2380/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
31.05.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень).
Стягнуто з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.
Відповідно до постанови, 30.06.2020, член тендерного комітету ОСОБА_1 , під час проведення тендеру Державним підприємством «Виробнича дирекція з ліквідації Солотвинського солерудника», яке розташоване по вулиці Шахтарській у селищі Солотвино, всупереч вимогам ч. ч. 1, 2 ст. 16 ст. та п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі» при здійсненні моніторингу закупівлі робіт «Витрати на коригування проектно-кошторисної документації техніко-економічного обґрунтування «Ліквідація та екологічна реабілітація території впливу гірничих робіт державного підприємства «Солотвинський солерудник», Державне підприємство «Виробнича дирекція з ліквідації Солотвинського солерудника», не перевірив наявність в учасника ТОВ «Інститут гірничо-хімічної промисловості» документального підтвердження про виконання договорів з надання робіт, які стосуються ліквідації наслідків техногенної діяльності гірничих підприємств, у тому числі підприємств солевидобувної промисловості (із зазначенням повної назви та адрес контрагента по аналогічному договору, строк дії договору, стан виконання), позитивного листа відгуку, який виданий суб`єктом господарювання (з яким було укладено договір) із зазначенням дати і номеру договору (на який надано відгук), ціни (вартості) договору та інформації про належне виконання договору, в тому числі стосовно якості та строків, та не відхилив тендерну пропозицію ТОВ «Інститут гірничо-хімічної промисловості» як таку, що не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, який за результатами тендеру став переможцем.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною і необґрунтованою. Зазначає, що суд першої інстанції неправомірно дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 визнав свою вину у повному обсязі, оскільки апелянт визнав вину лише частково, що, приймаючи рішення про застосування щодо нього стягнення місцевим судом не враховані обставини, які пом`якшують відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_1 є особою похилого віку. Також зазначає, що судом не були в повному обсязі досліджені документи, які містяться в матеріалах справи. При цьому, апелянт стверджує, що ініціали до його прізвища, які вказані у постанові місцевого суду ОСОБА_2 , - зазначені не правильно, а відтак не відповідають паспортним даним особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.
Враховуючи положення ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначені в ст. 251 КУпАП.
Суд, згідно з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП адміністративного правопорушення за порушення законодавства при закупівлі - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, які передбачені ч. 3 ст. 164-14 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів.
Так, відповідно до наказу Державного підприємства «Виробнича дирекція з ліквідації Солотвинського солерудника» № 01-В від 03.06.2013 було створено тендерний комітет ДП «Виробнича дирекція з ліквідації Солотвинського солерудника» у складі головного електромеханіка голови тендерного комітету ОСОБА_3 , членів тендерного комітету ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. с. 6).
Протоколом засідання тендерного комітету ДП «Виробнича дирекція з ліквідації Солотвинського солерудника» № 18 від 30.06.2020 підтверджено, що переможцем відкритих торгів визнано ТОВ «Інститут гірничо-хімічної промисловості» (далі - товариство) (а. с. 10, 11, 12).
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №13-02-0131/2020 від 17.08.2020, державним аудитором відділу контролю у сфері закупівель Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області Берешем А. під час здійсненні моніторингу закупівлі робіт виявлено порушення у сфері публічних закупівель (а. с. 1).
Разом з тим, відповідно до висновку про результати моніторингу закупівлі № 96 від 20.07.2020, тендерний комітет ДП «Виробнича дирекція з ліквідації Солотвинського солерудника» всупереч п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі» визначив переможцем процедури закупівлі товариство, яке не відповідає кваліфікаційним критеріям, установленим ст. 16 Закону в частині способу документального підтвердження умов встановлених замовником в тендерній документації.
З матеріалів справи убачається, що переможцем тендеру - ТОВ «Інститут гірничо-хімічної промисловості» надано довідку про наявність досвіду виконання 10 аналогічних договорів, проте документально не підтверджено виконання жодного договору (в повному обсязі) у спосіб, встановлений замовником у тендерній документації та який би повністю відповідав вимогам замовника, зокрема учасником надано 2 відгуки про виконання аналогічних договорів, однак щодо жодного договору не надано, і не надано всіх необхідних документів (а. с. 15, 16, 17, 18).
Поясненнями ОСОБА_1 , доданими до протоколу про адміністративні правопорушення, підтверджується той факт, що під час проведення тендеру ним та іншими членами комісії не було перевірено наявність в учасника досвіду виконання аналогічних договорів. При цьому ОСОБА_1 у своїх поясненнях стверджує, що порушення законодавства у сфері публічних закупівель є формальними, а відтак такі не вплинули на технічний потенціал учасника торгів (а. с. 2). Свою вину ОСОБА_2 підтвердив і під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Законом України «Про публічні закупівлі» регламентовано, що тендерний комітет створюється для організації та проведення процедур закупівель; він діє на засадах колегіальності та неупередженості. Тендерний комітет планує закупівлі, складає та затверджує річний план закупівель, здійснює вибір процедури закупівлі, проводить процедури закупівель, забезпечує рівні умови для всіх учасників, об`єктивний та чесний вибір переможця, забезпечує складання, затвердження та зберігання відповідних документів з питань публічних закупівель, забезпечує оприлюднення інформації та звіту щодо публічних закупівель, здійснює інші дії, передбачені цим Законом.
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 11 Закону України «Про публічні закупівлі» уповноважена особа під час організації та проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі повинна забезпечити об`єктивність та неупередженість процесу організації та проведення процедур закупівель/спрощених закупівель в інтересах замовника.
Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у випадку, якщо: учасник процедури закупівлі, зокрема, не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим ст. 16 цього Закону та/або наявні підстави, встановлені ч. 1 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі».
Зі змісту ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЗУ «Про публічні закупівлі» убачається, що замовник вимагає від учасників процедури закупівлі подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям. Замовник установлює один або декілька з таких кваліфікаційних критеріїв: наявність в учасника процедури закупівлі обладнання, матеріально-технічної бази та технологій; наявність в учасника процедури закупівлі працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід; наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічного (аналогічних) за предметом закупівлі договору (договорів); наявність фінансової спроможності, яка підтверджується фінансовою звітністю.
Суд першої інстанції під час розгляду справи дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП.
Так, згідно зі ст. 44 Закону України «Про публічні закупівлі», за порушення вимог, установлених цим Законом, уповноважені особи, службові (посадові) особи замовників, службові (посадові) особи та члени органу оскарження, службові (посадові) особи Уповноваженого органу, службові (посадові) особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, службові (посадові) особи органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (обслуговуючого банку), несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.
Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №13-02-0131/2020 від 17.08.2020, державним аудитором під час здійсненні моніторингу закупівлі робіт виявлено порушення при проведенні тендеру Державним підприємством «Виробнича дирекція з ліквідації Солотвинського солерудника» у сфері публічних закупівель (а. с. 1).
Відповідно до змісту висновку про результати моніторингу закупівлі № 96 від 20.07.2020, затвердженого державним аудитором відділу контролю у сфері закупівель Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області Берешем А., здійснюючи моніторинг процедури закупівлі питання відповідності тендерної пропозиції учасника ТОВ «Інститут гірничо-хімічної промисловості» умовам тендерної документації, встановлено, що тендерний комітет ДП «Виробнича дирекція з ліквідації Солотвинського солерудника» всупереч п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі» переможцем процедури закупівлі визначив товариство, яке не відповідає кваліфікаційним критеріям, визначеним ст. 16 Закону в частині способу документального підтвердження умов встановлених замовником у тендерній документації (а. с. 15). Таким чином, учасником-переможцем не підтверджена відповідність кваліфікаційним критеріям.
Як убачається з матеріалів справи, членом тендерного комітету ОСОБА_8 під час моніторингу закупівлі робіт, в порушення ч. ч. 1, 2 ст. 16, п. 1, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі», не було перевірено наявність в учасника тендерних закупівель ТОВ «Інститут гірничо-хімічної промисловості» відповідності кваліфікаційним критеріям.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у випадку, якщо учасник процедури закупівлі не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим статтею 16 цього Закону. Однак, як убачається з матеріалів справи, тендерний комітет ДП «Виробнича дирекція з ліквідації Солотвинського солерудника» не відхилив пропозицію учасника ТОВ «Інститут гірничо-хімічної промисловості», визначивши його переможцем відкритих торгів, чим порушив вимоги Закону.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неправомірно дійшов висновку стосовно того, що ОСОБА_1 визнав свою вину у повному обсязі, оскільки апелянт визнав вину тільки частково, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи. Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 свою вину визнав. До того ж у суді першої інстанції пояснив, що під час проведення тендеру ним та іншими членами комісії не було перевірено наявність в учасника досвіду виконання аналогічних договорів. Просив його суворо не карати, закрити справу за малозначністю, оскільки раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, а на його утриманні двоє малолітніх дітей. Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 підтвердив, що під час проведення тендеру ним та іншими членами комісії не було перевірено наявність в учасника досвіду виконання аналогічних договорів, такими чином повністю визнавши фактичні обставини скоєного адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не були в повному обсязі досліджені документи, які містяться в матеріалах справи, - апеляційний суд вважає такими, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч. 3 ст. 164-14 КУпАП адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, та наклав на нього мінімальне стягнення в межах санкції частини 3 статті 164-14 КУпАП, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.
Доводи апелянта про те, що в описовій та мотивувальній частинах оскаржуваної постанови місцевого суду ініціали до його прізвища ОСОБА_2 , - зазначені не правильно, а відтак не відповідають паспортним даним особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає такими, що не впливають на викладені у судовому рішенні висновки про доведеність вини та кваліфікацію дій особи, яка скоїла адміністративне правопорушення, при цьому зазначає, що постановою суду визнано винуватим саме ОСОБА_1 . Зазначені в описовій та мотивувальній частинах постанови неточності щодо ініціалів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_2 , апеляційний суд визнає технічною опискою.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 164-14 КУпАП ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан