Справа № 366/896/21
Провадження № 3/366/709/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року суддя Іванківського районного суду Київської області Ткаченко Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Шкнева Поліського району Київської області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ст.184 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

21 квітня 2021 року до суду від Відділення поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.

Як слідує з матеріалів справи, 29 березня 2021 року близько 08 год. 10 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2008 р.н., а саме: не забезпечує належного догляду, внаслідок чого ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв та клопотань від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Суд, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою для складання протоколу серії АПР18 № 635083 про адміністративне правопорушення 29.03.2021 року щодо ОСОБА_1 було неналежне виконання батьківських обов`язків щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

Частиною 2 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення».

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази, які вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, зокрема, відсутня постанова суду про притягнення ОСОБА_3 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Дані докази могли б беззаперечно спростувати чи підтвердити факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 . Обставини вчинення правопорушення, які відображені в протоколі, як вважає суд, не є достатніми, переконливими та беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до висновку про відсутність доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.184 КУпАП України, а тому провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.184 КУпАП необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Згідно ст. 247 ч. 1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд має сумніви, щодо складу та події правопорушення передбаченого ст. 184 ч.2 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , а тому суд, керуючись ст. 62 ч. 3 КУ, тлумачить усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 на її користь, у зв`язку з чим приходить до висновку про відсутність події та складу цього правопорушення в її діях, у зв`язку з чим провадження по справі на підставі ст. 247, 284 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст221,247,283,284 КУпАПта відповідно ч. 2 ст.184 КУпАП КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: Ю.В. Ткаченко