Справа № 467/367/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання - Савчук О.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянки України, працюючої охоронцем, зареєстрована і фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності притягувалась: 20.12.2020 року за ст. 183 КУпАП та піддана адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 51,00 грн.,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 03 січня 2021 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , вдарила рукою в обличчя свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , тим самим вчинила відносно нього домашнє насильство фізичного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю, що не спричинило тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що дійсно мала конфлікт із своїм колишнім чоловіком, однак, вона його не била, а лише схопилась за нього аби не впасти, коли він виганяв її із своєї кімнати.

У свою чергу, суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані йому докази у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зробив такі висновки.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

А положення ст. 280 КУпАП зобов`язують орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про

адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, в силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, у тому числі й наслідків, що настали.

При цьому, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, спростовуються, окрім протоколу, й письмовими поясненнями потерпілої особи ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 від 03 січня 2021 року.

Зокрема, із цих пояснень слідує, що ОСОБА_3 вдарила ОСОБА_2 рукою в обличчя, коли той намагався вигнати її із своєї кімнати.

При цьому, тілесних ушкоджень завдано не було.

Пояснення ж ОСОБА_1 суд розцінює у ракурсі положень ст.63 Конституції України і сприймає їх як обраний нею спосіб захисту від висунутого звинувачення.

Знову ж таки, ці її пояснення спростовуються рядом належних і допустимих доказів у їх сукупності, як то, протоколом про адміністративне правопорушення від 03 січня 2021 року та письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від цього ж числа.

Ці докази за своєю суттю кореспондуються між собою і у своїй сукупності вказують на подію правопорушення ( його час, місце спосіб), а так само і наслідки, що настали. Загалом усі докази вказують на дійсність у діянні ОСОБА_1 усіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_2 є колишнім чоловіком ОСОБА_1 , тобто, особою, яка перебуває під захистом Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229 -VIII, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства ( далі Закон).

Зокрема, за положеннями п. 3 ст. 1 Закону домашнє насильство визначається як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У свою чергу, особа, яка постраждала від домашнього насильства це - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі ( п. 8 ст. 1 Закону).

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ст.1 Закону).

Також, суд врахує, що домашнє насильство відповідно ст. 173-2 КУпАП являє собою умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів,

на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Таким чином, характер вчиненого порушення з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідчить про наявність у її діях складу даного правопорушення, як то, вчинення домашнього насильства у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону.

А тому, з огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вона вчинила домашнє насильство фізичного характеру із наслідками, що визначені диспозицією вказаної норми.

На ці наслідки, середі іншого, вказує й факт звернення потерпілої особи до органу Національної поліції із заявою від 03 січня 2021 року.

За такого, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, суд визнав повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП за обставин, установлених судом.

Разом із цим, суд позбавлений можливості накласти адміністративне стягнення на ОСОБА_1 з огляду на таке.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП імперативно визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно же положень абзацу 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

У даному випадку, справа надійшла до суду 26.04.2021 року, у той час, як правопорушення вчинено 03 січня 2021 року (тобто, справа надійшла до суду поза межами строку, визначеного ст. 38 КУпАП).

За таких обставин, суд враховуючи той факт, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строки, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчилися, вважає за необхідне, на виконання імперативних вимог п. 7 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження у справі закрити.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для його стягнення із ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 251,252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 цього ж Кодексу.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя І.В. Явіца