Справа №: 307/587/21
Провадження № 3/307/314/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Стецюк М.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ганичі, Тячівського району, Закарпатської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, фізичної особи-підприємця, яка має на утриманні одну неповнолітню дитину,

за вчинене правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

В ході інспекційного відвідування проведеного 19.02.2021 року о 10 год. 50 хв.виявлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 за місцем здійснення підприємницької діяльності в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_2 , виявлено двох найманих рацівників, а саме: громадянку ОСОБА_2 , що виконувала роботу продавця та повідомила, що працює в ФОП ОСОБА_1 один тиждень; громадянку ОСОБА_3 , що виконувала роботу оператора комп`ютерного набору та повідомила, що працює в підприємця півтора року. Вказані факти зафіксовано засобами відеотехніки. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 , допустила до роботи двох найманих працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без укладання з ними письмового трудового договору, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що вказані особи працювали не у неї, а в її чоловіка, який такоє є підприємцем, проте працюють вони у нього без укладання трудового договору. Крім того зазначила, що під час інспекційного відвідування вона вказувала працівникам управління держпраці про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є працівниками її чоловіка, проте ними дана інформація не була взята до уваги.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України, трудовий договір з працівником укладається, як правило, в письмовій формі.

У відповідності з ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № ЗК 65/288/АВ/П/ПТ від 22 лютого 2021 року, який складений уповноваженою на те особою, в ньому викладена суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин, він містить інформацію про роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 , її підпис та підпис уповноваженої особи.

Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями державного інспектора з приводу незаконного складання протоколу під час складання протоколу, ОСОБА_1 викладено та заявлено не було.

Окрім того, вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні також підтверджується актом інспекційного відвідування №ЗК 65/288/АВ від 22.02.2021 року в якому викладені всі обставни вчиненого правопорушщення та приєднаним до матеріалів справи відеозаписом, з якого встановлено факт допуску до роботи двох працівників без укладення з ними трудового договору.

Невизнання вини ОСОБА_1 та її твердження, що вказані працівники працювали в її чоловіка, суд оцінює критично, оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту ОСОБА_1 суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що дане твердження є безпідставним та таким, що не підтверджується жодними доказами у справі, а позицію останньої щодо невизнання вини суд вважає способом її захисту з метою уникнення відповідальності.

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: М.Д.Стецюк