Справа № 349/268/21
Провадження № 33/4808/362/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гринчишина І.Я. на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

Встановив:

Судом першої інстанції встановлено, що 21 лютого 2021 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 21093, номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Шевченка в с. Путятинці Рогатинської територіальної громади, з ознаками алкогольного сп`яніння : нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник адвокат Гринчишин І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає дії працівників поліції щодо складання протоколу стосовно ОСОБА_1 незаконними та такими, що порушують встановлений порядок провадження в справах про адміністративне правопорушення і не відповідають вимогам КУпАП.

Захисник адвокат Гринчишин І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вказує на те, що судом не були допитані свідки, зазначені в протоколі, що суперечить принципу безпосередності дослідження доказів та всебічності, повноти і об`єктивності розгляду справи.

Долучений до матеріалів справи відеодоказ вважає неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься відомостей щодо посилання на технічний засіб, за допомогою якого було здійснено відеозапис, а лише зазначено про відеофіксацію. Зазначає, що постанова суду також не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис.

Апелянт вказує на те, що копію протоколу ОСОБА_1 не було вручено та в матеріалах справи відсутня відмітка про її вручення правопорушнику, що потягнуло за собою суттєве обмеження прав ОСОБА_1 .

За таких обставин, просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гринчишина І.Я., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гринчишин І.Я. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження по справі за відсутності події і складу правопорушення.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 499548 від 21.02.2021 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено двох свідків, за присутності яких його було складено, а також наявний підпис ОСОБА_1 про те, що він ознайомився з місцем і часом розгляду справи, отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, ознайомився із змістом протоколу, отримав копію протоколу, внесені про нього дані є правильними; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21.02.2021, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені в ОСОБА_1 , та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу; направленням на огляд водія транспортного засобу в Рогатинську ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 21.02.2021, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі; рапортом інспектора СРПП № 2 Рогатинського відділення поліції Андрусяка Д. від 21.02.2021 про обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ; копією постанови від 21.02.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн. за порушення ним ч. 5 ст. 121 КУпАП, яка підтверджує факт керування ним транспортним засобом; відеозаписами на яких зафіксовано як було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 і як він за присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Зі змісту доводів захисника адвоката Гринчишина І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вбачається, що він вважає, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутня розписка про отримання другого примірника протоколу правопорушником, що потягнуло за собою суттєве обмеження процесуальних прав ОСОБА_1 .

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №499546 від 21.02.2021 року водій ОСОБА_1 21 лютого 2021 року о 11 год. 30 хв., який керував автомобілем ВАЗ 21093, номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Шевченка в с. Путятинці Рогатинської територіальної громади, з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським СРПП ВП №4 м. Рогатин сержантом поліції Андрусяк Д.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Рогатинському суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням місця їх проживання та їх власноручними підписами.

Зазначено, що до протоколу додаються матеріали справи.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, про що ОСОБА_1 розписався.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 надасть пояснення у суді.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу та отримав його копію, що підтверджується його власноручним підписом.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1). Відеозаписи долучені до матеріалів справи містять відомості про те, що ОСОБА_1 власноручно підписується в протоколі про адміністративне правопорушення за ознайомлення зі своїми правами та обов`язками у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та ст..63 Конституції України і повідомлення про розгляд справи в Рогатинському районному суді, про вилучення в нього посвідчення водія та отримання ним тимчасового дозволу на керування транспортним засобом виданим працівником поліції, підписався за ознайомлення зі змістом протоколу та відмовився від надання пояснень по суті правопорушення.

В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до рапорту працівника поліції Андрусяк Д.І. (а.с.7) вбачається, що під час патрулювання в м. Рогатин було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення ним ПДР, а саме водій не користувався засобом пасивної безпеки, за що відносно нього було винесено постанову серії БАА №819825 за порушення вимог ст..121 ч.5 КУпАП. При спілкування із водієм, у останнього було виявлено наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невиразна вимова. Було запропоновано пройти огляд на факт вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та проїхати до медичного закладу, на що водій відмовився в присутності двох свідків. Вказано про те, що водію ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки згідно чинного законодавства України. Також зазначено, що відносно ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали за ст.121 ч.5 КУпАП та за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує т.в.о начальника ВП №4 м. Рогатин Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника адвоката Гринчишина І.Я. про те, що відсутність відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис свідчить про необхідність визнання вищевказаного доказу недійсним, оскільки останній не вказує яким чином встановлення таких даних має істотне значення для оцінки вищевказаного доказу.

Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало те, що він, керував транспортним засобом без ременя пасивної безпеки, чим допустив порушення вимог ПДР.

Зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що саме водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , що не заперечується правопорушником.

Зі відеозапису відео реєстратора з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що водію ОСОБА_1 було роз`яснено й його права та обов`язки у відповідності до вимог закону, запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння сертифікованим приладом Драгер та надано ОСОБА_1 документи, які підтверджують сертифікацію приладу та законність у його використанні, після чого водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціально технічного приладу Драгер та в медичному закладі на відповідні неодноразові пропозицій працівника поліції.

Працівником поліції ОСОБА_1 було повідомлено, про складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що обставини за яких було зупинено ОСОБА_1 , свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Зі змісту апеляційної скарги та доводів ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гринчишина І.Я вбачається, що вони не заперечують, що водій дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного асобу та в медичному закладі, однак вважають, що така відмова була обґрунтованою, оскільки працівники поліції порушили встановлений законом порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 показав, що дійсно керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які запідозрили його в тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, він вважає дії працівників поліції незаконними, оскільки останні запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у присутності свідків, які вже були в патрульній машині. Вказує, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським, оскільки не довіряв свідкам і не хотів проходити огляд на стан сп`яніння в їх присутності. Крім того,він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки працівники поліції повідомили його , що у тому випадку, якщо він погодиться пройти такий огляд, то вони заберуть в нього машину на штраф майданчику, що було неприпустимим так як транспортний засіб йому потрібен у повсякденному житті.

Захисник адвокат Гринчишин І.Я. також вказав на те, що показання свідків які, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимим доказом. Зокрема, звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_3 постійно вказується працівниками поліції у інших протоколах про адміністративне правопорушення, що викликає сумнів в тому, що вказаний свідок є неупередженим.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що дії працівників поліції не відповідали вимогам ст.266 КУпАП і ОСОБА_1 на законних підставах відмовився від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння.

Так, відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5) вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та очей, тремтіння пальців рук. В акті зазначено, що огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із його відмовою, про що останній власноручно засвідчив підписом. В акті огляду зазначено, що водій відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідки засвідчили своїми власноручними підписами.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Рогатинську ЦРЛ (а.с.6), складеного о 11.28 год. 21.02.2021 року у зв`язку з виявленими поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та очей, тремтіння пальців рук.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не може бути звільнений від адміністративної відповідальності, оскільки не діяв в умовах крайньої необхідності, перебуваючи в стані необхідної оборони чи був у стані неосудності.

Апеляційним судом не встановлені обставини, які свідчать про те, що працівниками поліції були порушені вимоги ст.266 КУпАП та, що останні зловживаючи своїми повноваженнями, сфальсифікували докази по справі. Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння взагалі не проводився, оскільки водій відмовився від проходження такого огляду.

В той же час, доводи щодо неправомірності дій працівників поліції можуть бути більш ретельно перевірені тільки відповідними компетентними органами в межах кримінального розслідування, оскільки свідчать про звинувачення працівників поліції у вчиненні дії, які мають ознаки кримінального правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зі змісту матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Зі змісту відеозапису з нагрудного відеореєстратору працівника поліції вбачається, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що він був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобу у зв`язку з тим, що керував транспортним засобом за відсутності пристебнутих ременів пасивної безпеки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 266 ч. ч. 2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що водій транспортного засобу може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння як до початку проведення такого огляду,так і під час його проведення.

При цьому, відповідно до вимог ст.266 КУпАП присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку. Правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП необхідно вважати є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Факт відмови водія транспортного засобу від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння встановлюється судом на підставі належних та допустимих доказів.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у відповідності до яких вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, в їхній присутності ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду у встановленому Законом порядку за допомогою приладу Драгер для визначення стану алкогольного сп`яніння та проходження медичного огляду в медичному закладі, що засвідчили власноручними підписами у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.3-4).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки останні, в порушення вимог щодо безпосередності дослідження доказів, не допитувались у судовому засіданні.

Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписами, якими зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Апеляційним судом приймались заходи щодо можливості забезпечити участь свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції і останні були повідомлені у встановлений законом спосіб про виклик до суду, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про отримання ними судових повісток.

Однак, вказані свідки не з`явились до суду не повідомивши про причини своєї неявки і судом вичерпані встановлені діючим законом процесуальні можливості щодо забезпечення вказаних свідків до судового засідання.

Разом з тим, зі змісту доводів ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гринчишина І.Я. вбачається, що вони взагалі вважають, показання вищевказаних свідків не можуть бути визнані допустимими.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обґрунтовано призначив ОСОБА_1 стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає можливості призначення іншого менш суворого стягнення ніж було застосовано судом першої інстанції.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Гринчишина І.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв