Справа № 169/389/21
Провадження № 3/169/545/21
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року смт Турійськ

Суддя Турійського районного суду Волинської області Тітівалов Р.К.

з участю:

секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює директором Професійно-технічного училища № 22 смт Луків, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , працюючи директором Професійно-технічного училища № 22 смт Луків та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, укладаючи договір № 20/03-20 від 20 березня 2020 року про надання послуг з Приватним акціонерним товариством «Луківська ПМК-198» (далі ПрАТ «Луківська ПМК-198»), одним із засновників якого є його батько ОСОБА_2 , не повідомив Управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації або Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) про наявність у нього реального конфлікту не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги пункту 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 , працюючи директором Професійно-технічного училища № 22 смт Луків та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, 20 березня 2020 року вчинив дії в умовах реального конфлікту: уклав договір № 20/03-20 від 20 березня 2020 року про надання послуг з ПрАТ «Луківська ПМК-198», одним із засновників якого є його батько ОСОБА_2 , підписав акт № 1 за березень 2020 року на прийняття виконаних робіт (послуг) по договору № 20/03-20 від 20 березня 2020 року, на підставі яких підряднику було здійснено оплату за виконані роботи в розмірі 1800 гривень, чим порушив вимоги пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , працюючи директором Професійно-технічного училища № 22 смт Луків та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, укладаючи договір № 04/05-20 від 20 травня 2020 року про надання послуг з ПрАТ «Луківська ПМК-198», одним із засновників якого є його батько ОСОБА_2 , не повідомив Управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації або НАЗК про наявність у нього реального конфлікту не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги пункту 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-7 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , працюючи директором Професійно-технічного училища № 22 смт Луків та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, 20 травня 2020 року вчинив дії в умовах реального конфлікту: уклав договір № 04/05-20 від 20 травня 2020 року про надання послуг з ПрАТ «Луківська ПМК-198», одним із засновників якого є його батько ОСОБА_2 , підписав акт № 4 за травень 2020 року на прийняття виконаних робіт (послуг) по договору № 04/05-20 від 20 травня 2020 року, на підставі яких підряднику було здійснено оплату за виконані роботи в розмірі 1680 гривень, чим порушив вимоги пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП.

Постановою судді від 3 червня 2021 року справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП, об`єднано в одне провадження.

У судовому засіданні 20 липня 2021 року ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП, визнав повністю, підтвердив викладені у протоколах обставини правопорушень, пояснив, що він не знав про те, що його батько ОСОБА_2 є одним із засновників ПрАТ «Луківська ПМК-198», Управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації та НАЗК про наявність у нього конфлікту інтересів під час виконання покладених на нього обов`язків не повідомляв через неналежне знання антикорупційного законодавства.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Клімук В.С., в судовому засіданні 20 липня 2021 року не заперечував викладених у протоколах обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушень, просив звільнити останнього від відповідальності на підставі статті 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчинених правопорушень.

Прокурор Артиш Н.В. у судовому засіданні 20 липня 2021 року зазначила, що протоколи відносно ОСОБА_1 складено відповідно до вимог закону, в діях останнього наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП, просила визнати винним ОСОБА_1 та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті, за якою він притягується до відповідальності.

У судове засідання 27 липня 2021 року всі учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується розписками в матеріалах справи, жодних клопотань не подавали, у зв`язку з чим в контексті положень статті 268 КУпАП суддя вважає за можливе розглядати справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності останнього, його захисника та прокурора.

Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суддя дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки до вказаної статті суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Приватним інтересом є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 21 листопада 2019 року по цей час є директором Професійно-технічного училища № 22 смт Луків та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) відноситься до суб`єктів відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Частиною першою статті 28 Закону передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

З матеріалів справи видно, що між Професійно-технічним училищем № 22 смт Луків в особі директора ОСОБА_1 та ПрАТ «Луківська ПМК-198» було укладено договори про надання послуг: № 20/03-20 від 20 березня 2020 року на суму 1800 гривень та № 04/05-20 від 20 травня 2020 року на суму 1680 гривень.

Акти на прийняття виконаних робіт за березень 2020 року № 1, за травень 2020 року № 4, платіжні доручення від 30 березня 2020 року № 82 на суму 1800 гривень та від 25 травня 2020 року № 130 на суму 1680 гривень, які підписані ОСОБА_1 , підтверджують виконання вказаних у договорах послуг та отримання ПрАТ «Луківська ПМК-198» від Професійно-технічного училища № 22 смт Луків коштів на загальну суму 3480 гривень.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій одним із засновників ПрАТ «Луківська ПМК-198» є ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Волинській області від 6 травня 2021 року № 4397/05.2-04-34.

Таким чином, у розглядуваному випадку існувала суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 і його повноваженнями, про що він відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 28 Закону повинен був повідомляти Управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації чи НАЗК.

Факт неповідомлення про реальний конфлікт інтересів під час укладання договорів про надання послуг з підприємством, одним із засновників якого є його батько, ОСОБА_1 не заперечував, а також підтверджується листом Управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації від 27 квітня 2021 року №2102/55/102/01-2021.

Аналіз наведених вище обставин справи та доказів в їх сукупності і в контексті зазначених положень закону дає підстави для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-7 КУпАП, що виразилося у неповідомленні у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів (суперечності між приватним інтересом і його повноваженнями) та є порушенням вимог пункту 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, ОСОБА_1 своїми діями, що виразилися у вчиненні дій (укладенні вищевказаних договорів про надання послуг, підписанні актів виконаних робіт) в умовах реального конфлікту інтересів, порушив вимоги пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні 20 липня 2021 року захисник подав клопотання про закриття провадження у справі і звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП, відповідно до якої при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначне правопорушення це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

У розглядуваному випадку суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення не відповідатиме загальним засадам запобігання та протидії корупції в державі і завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (стаття 1), а саме, зміцненню законності, запобіганню правопорушенням, вихованню громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, оскільки ОСОБА_1 притягується до відповідальності за вчинення чотирьох адміністративних правопорушення, кожне з яких пов`язане з порушенням антикорупційного законодавства, посягає на встановлений порядок діяльності органів влади, порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не повідомляв Управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації та НАЗК про наявність у нього конфлікту інтересів під час виконання покладених обов`язків через неналежне знання антикорупційного законодавства, а також посилання на необізнаність про те, що його батько ОСОБА_2 є одним із засновників ПрАТ «Луківська ПМК-198», дивідендів не отримує в зв`язку з збитковістю товариства, суд до уваги не приймає, оскільки такі обставини не є достатньою і беззаперечною підставою для звільнення останнього від відповідальності.

Посилання сторони захисту на відсутність шкоди державним і громадським інтересам внаслідок вчинення ОСОБА_1 правопорушень, як на підставу для закриття провадження за малозначністю є безпідставними, оскільки за своєю правовою конструкцією склад адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою, другою статті статті 172-7 КУпАП, є формальним і з об`єктивної сторони не передбачає настання жодної шкоди.

За змістом статей 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддею враховуються фактичні обставини справи, характер вчинених правопорушень, їхня кількість (чотири), особа правопорушника, який працює, отримує заробітну плату близько 23 тисяч гривень щомісяця, за місцем роботи характеризується позитивно, проживає з дружиною, обставини, що пом`якшують відповідальність: щире розкаяння винного.

Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

З огляду на вказане та виходячи із визначеної законом мети адміністративного стягнення, суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати за частиною першою статті 172-7 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу, за частиною другою статті 172-7 КУпАП у виді штрафу, і на підставі положень статті 36 КУпАП стягнення накласти в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у мінімальному розмірі.

Суд вважає, що таке стягнення відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації адміністративного стягнення і є достатнім для попередження вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до статті 40-1 КупАП, пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути 454 гривні судового збору.

Керуючись статтями 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 на підставі статті 22 КУпАП від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП, відмовити.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП, та застосувати до нього адміністративні стягнення:

за частиною першою статті 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

за частиною другою статті 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі статті 36 КУпАП застосувати до ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя