КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/482/2021
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 21 листопада 2020 року о 10 год 30 хв за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно батька, а саме: ображав нецензурною лайкою.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 листопада 2020 року між ним та батьком конфлікту не було, розмова на підвищених тонах була у нього з матір`ю, яка не задоволена умовами свого життя. Безпосередньо він з батьком не спілкувався та гроші у нього в той день не просив, останній викликав поліцію, оскільки була перевернута каструля на кухні та зіпсований його настрій.

Звертає увагу на те, що в сім`ї часто лунає ненормативна лексика, але таку ситуацію провокує сам ОСОБА_2 шляхом шантажу матері, тим самим втягуючи і його до конфлікту.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечення потерпілого ОСОБА_2 щодо апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження колекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Пунктом 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як встановлено апеляційним судом, за результатами перевірки та належної оцінки зібраних у справі доказів, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який не заперечував, що дійсно 21 листопада 2020 року у нього був конфлікт з батьком, але стверджував, що його спровокував саме потерпілий, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і такі висновки підтверджуються даними, що містяться, в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №352967 від 21 листопада 2020 року, який складений уповноваженою на те особою, за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та в ньому викладено суть правопорушення та інші відомості, необхідні для розгляду справи (а.с.1);

- письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_2 від 21 листопада 2020 року, які він підтримав та доповнив в суді апеляційної інстанції, пояснивши, що причиною виклику 21 листопада 2020 року працівників поліції стало те, що ОСОБА_1 перекинув каструлю з супом на підлогу, після чого став сваритися та ображав його. Конфлікти в сім`ї виникають постійно внаслідок поведінки ОСОБА_1 , який не працює, вимагає гроші та погрожує йому фізичною розправою (а.с. 4);

- письмових поясненнях ОСОБА_1 від 21 листопада 2020 року, який повідомив, що з батьком конфліктує постійно, так як він не дає йому гроші та постійно звинувачує в тому, що він не робив (а.с.3);

- рапорті дільничного офіцера поліції Голосіївського УП ГУНП в м. Києві Колесніка О.В., за змістом якого 21 листопада 2020 року о 10 год 55 хв надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 син ОСОБА_1 знущається над заявником (батьком). По даному факту проведено перевірку та щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с. 2).

Доводи ОСОБА_1 про те, що потерпілий провокує конфлікти та безпідставно викликає працівників поліції є непереконливими, оскільки відсутні підстави вважати необ`єктивними пояснення потерпілого про те, що ОСОБА_1 не працює, вживає алкогольні напої та постійно вимагає у нього гроші, ображаючи та погрожуючи при цьому, тобто знущаючись над ним внаслідок чого він після повернення з роботи не має спокою дома та позбавлений нормального відпочинку, а 21 листопада 2020 року в черговий раз ОСОБА_1 ображав його, тому він був вимушений викликати працівників поліції.

До того ж такі пояснення частково підтвердив і ОСОБА_1 , який не заперечував, що дійсно він, будучи працездатним, на підставі власних міркувань не працює, фактично утримує його батько та з цього приводу виникають сварки в сім`ї.

За таких обставин, суддя місцевого суду обґрунтовано не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , який не визнав свою провину у вчиненні правопорушення.

Аналогічні доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки спростовуються сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.

Під час апеляційного перегляду справи не встановлено обставин, які б доводили, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не виконав вимог процесуального закону та неправильно застосував норми матеріального права.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому за відсутності підстав для її зміни або скасування, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко