Справа № 137/322/21
Провадження № 33/801/513/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Вінниця/

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Очеретної М.Ю., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Бондар Ольги Григорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 ), до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривні на користь держави.

У постанові суду зазначено, що 29.03.2021 о 09:05 год. на а/д М12 Стрий-Знам`янка 347 км водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки RENAULT Clio, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обставинам, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей, що погано реагують на світло. Від освідування на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в установленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат Бондар О.Г., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, просить постанову Літинського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, скаржник зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на медичний огляд, яке повинен був виписати працівник поліції, відтак порушено вимоги оформлення протоколу. Свідки, зазначені у протоколі були запрошені виключно для складання протоколу та не були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

В апеляційній скарзі також вказано, що працівниками поліції не було здійснено відеофіксацію правопорушення та усієї розмови працівників поліції із ОСОБА_1 .

Також, у апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 не був відстороненим від керування транспортним засобом, а згідно з висновком обстеження ознак сп`яніння у останнього не виявлено.

Крім того, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Літинського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бондар О.Г. не з`явилися, однак 19 липня 2021 року до Вінницького апеляційного суду втретє надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, в якому останній, посилаючись на хворобу, зазначив про неможливість прибуття у судове засідання.

Розглянувши вказане клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судове засідання у вказаній справі було призначено на 24 червня 2021 року об 11:15 год.

24 червня 2021 року адвокатом Бондар О.Г. на адресу суду було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю останньої взяти участь у розгляді справи, що пов`язано із її перебуванням у м. Полтава на заліково екзаменаційній сесії.

Вказане клопотання задоволено судом та відкладено розгляд справи на 08 липня 2021 року об 11:40 год.

Однак, у судове засідання на вказану дату ні ОСОБА_1 , ні його захисник - адвокат Бондар О.Г. не з`явилися, натомість 08 липня 2021 року адвокатом Бондар О.Г. на адресу суду було надіслано повторно клопотання про відкладення розгляду справи, що пов`язано із отриманням ОСОБА_1 травми, на підтвердження чого долучено довідку травмпункту КМКЛ №8 м. Києва від 08.07.2021, у якій зазначено, що останньому встановлено діагноз: пошкодження зв`язок лівого колінного суглобу.

У зв`язку із поданим клопотанням розгляд справи було відкладено на 19 липня 2021 року о 10:30 год.

Однак, як зазначено вище, у судове засідання призначене на 19 липня 2021 року ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бондар О.Г. не з`явилися.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, в якому останнім зроблено посилання на хворобу та неможливість прибуття у судове засідання, то будь яких доказів на підтвердження факту хвороби ОСОБА_1 до клопотання не долучено, отже останнім не надано доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, а тому згідно вимог ст. 294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, суд звертає увагу, що в судове засідання з невідомих причин не з`явилась захисник Зарінчука Н.В., яка належним чином була повідомлена про розгляд даної справи.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

На підтвердження обставин щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження скаржник зазначає, що постановою Вінницького апеляційного суду від 07 червня 2021 року подану апеляційну скаргу на постанову суду було повернуто, яку отримано того ж дня 07.06.2021, а апеляційну скаргу повторно подано 08.06.2021.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Літинського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №521982, 29.03.2021 о 09:05 год. на а/д М12 Стрий-Знам`янка 347 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки RENAULT Clio, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обставинам, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей, що погано реагують на світло. Від освідування на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в установленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За змістом частин другої та шостої статті 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським в присутності двох свідків. Проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 розділу X "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів справи слідує, що відмову водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння зафіксовано поліцейським за участі свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідності до положень КУпАП, "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України за №1452/735 від 09.11.2015.

Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами, наявними в матеріалах справи, що узгоджуються між собою та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, однак не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі є безпідставними та спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Так, із вказаного відеозапису слідує, що ОСОБА_1 повністю відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також відмову від проходження такого огляду ОСОБА_1 особисто підтвердив у власноручно написаних поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, водій ОСОБА_1 був зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені в протоколі свідки не можуть стверджувати, чи була дійсно відмова ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки своїми підписами в протоколі про адміністративне правопорушення, свідки фактично підтвердили його складання саме за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Безпідставними є аргументи апеляційної скарги про упереджене ставлення до ОСОБА_1 з боку працівників поліції через наявність в нього раніше виписаних протоколів, оскільки вказані твердження є виключно припущеннями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і жодних доказів на підтвердження зазначеним обставинам, ОСОБА_1 суду не надав.

Також, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи відеозапису з фіксування адміністративного правопорушення.

Щодо посилань на відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення працівниками поліції ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, відсутність у матеріалах справи направлення водія на медичний огляд та не дослідження судом результатів обстеження ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, то вказані посилання є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки всі ці доводи не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що, відповідно до ст. 130 КУпАП, є самостійною підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

За наведених обставин, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянутий судом першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує положення п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", де зазначено про те, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України N114/38/15-36-18 (z0055-95 від 24 лютого 1995 року). Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Також, апеляційний суд враховує і рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02), де Суд наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, яких необхідно дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною першою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Літинського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Бондар Ольги Григорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Літинського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук