Справа № 354/784/21
Провадження № 3/354/689/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м.Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Ваврійчук Т.Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого оператором ППКД ТК «Буковель», проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції направлено до суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №226415 від 10.03.2021 року, громадянин ОСОБА_1 10.03.2021 року о 16 год. 30 хв., будучи оператором підйомника №2-R за адресою: в с.Поляниця, Надвірнянського району, Івано-Франківської області на території ГК «Буковель не забезпечив відповідної дистанції відвідувачам, чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року та постанови Кабінету Міністрів України №104 від 17.02.2021 року.

Вказані матеріали надійшли на адресу суду 02.04.2021 року та у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями були передані у провадження судді Остап`юк М.В.

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.04.2021 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП повернуто до Управління патрульної поліції України в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

25.05.2021 року вказані матеріали повторно надійшли на адресу суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані у провадження судді Ваврійчук Т.Л.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, проте від його захисника - адвоката Геника А.В. надійшло клопотання про закриття провадження у вказаній справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. В обґрунтування даного клопотання зазначив, що у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року та постановою Кабінету Міністрів України №104 від 17.02.2021 року положення даних постанов стосуються здебільшого суб`єктів господарювання, тобто тих суб`єктів, які надають певні послуги населенню та здійснюють господарську діяльність. Разом з тим, до протоколу не долучено жодних доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 статусу суб`єкта господарювання, встановлювали наявність або відсутність факту його перебування у трудових відносинах із будь-яким суб`єктом господарювання, покладення на нього адміністративно-розпорядчих функцій та доказів того, що саме до посадових обов`язків ОСОБА_1 як адміністратора ППКД входить прийняття рішення про запуск чи припинення діяльності пасажирської підвісної канатної дороги на території ГК «Буковель».Також в протоколі відсутнє посилання на конкретний пункт нормативно-правового акту, вимоги якого було порушено ОСОБА_2 . Окрім цього вказав, що зміни, якими передбачено заборону роботи підвісних канатних доріг були внесені до п.3 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року №1236 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №230 від 22.03.2021 року. Враховуючи вказане можна дійти до висновку про те, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення-10.03.2021 року була відсутня норма, яка забороняла роботу підвісних канатних доріг. Із врахуванням наведеного, приймаючи до уваги норми Конституції України, практику Європейського суду з прав людини, вважає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП відсутні та просить провадження у даній справі закрити. Розгляд даної справи просить здійснювати у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, врахувавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд встановив наступне.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ч.1 ст.44-3 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція даної статті є бланкетною, оскільки відсилає до вищевказаного Закону, який містить ряд статей та визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб. Обмеженням підлягають ті види господарської та іншої діяльності, що можуть сприяти поширенню інфекційних хвороб. Види і тривалість обмежувальних протиепідемічних заходів встановлюються залежно від особливостей перебігу інфекційної хвороби, стану епідемічної ситуації та обставин, що на неї впливають.

У відповідності з п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

В той же час, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст.256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція № 1376).

Згідно ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається протоколі.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Підпунктом 3 п.3-5 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами внесеними відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №104 від 17.02.2021року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» передбачено, що на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності.

З аналізу зазначених нормативних актів та змісту ст.44-3 КУпАП вбачається, що порушенням правил карантину є робота у вказаний період суб`єктів господарювання у сфері обслуговування населення і відповідальність за дане правопорушення покладається на громадян та спеціальних суб`єктів, а саме суб`єктів господарювання.

Проте, як встановлено судом, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 має статус суб`єкта підприємницької діяльності та здійснює господарську діяльність у сфері обслуговування населення, як і доказів того, що останній перебуває у трудових відносинах із відповідним суб`єктом господарювання.

Водночас дана обставина, у відповідності до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП повинна була бути з`ясована особою яка складала протокол, оскільки має істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідні зміни до пункту 3-5 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року, а саме доповнення його підпунктом 14, відповідно до якого передбачено заборону роботи підвісних канатних робіт, були внесені на підставі постанови Кабінету Міністрів України №230 від 22.03.2021 року, тобто на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення вищезазначена постанова не містила прямої заборони щодо роботи підвісних канатних доріг.

Також, факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджено лише протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №226415 від 10.03.2021 року, який не може бути визнаний судом достатнім та належним доказом, в той час як будь-які інші докази, що підтверджують факт порушення ОСОБА_1 правил карантину людей, зокрема пояснення свідків та очевидців події, в тому числі осіб, яким надавались послуги на лижному підйомнику у вказані в протоколі про адміністративне правопорушення день та час, матеріали фото та відео фіксації правопорушення в матеріалах справи відсутні та не були надані на виконання постанови суду від 21.04.2021 року.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені ним порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, не надано жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення для дооформлення, в зв`язку з тим що до нього заборонено вносити певні виправлення та унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено, а тому вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 44-3, 251 ,252, 256, п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя: Т. Л. Ваврійчук