Справа № 643/3885/21
Провадження № 3/643/1605/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2021 року суддя Московського районного суду м. Харкова Власенко М. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 180697, 21 лютого 2021 року о 04:10 год. в м. Харків по вул. Ак. Павлова, 130, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Jetta», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Відносно нього було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину не визнав. Пояснив, що повідомляв поліцейських про те, що не вживав ані наркотичних засобів, ані алкогольних напоїв. Також пояснив, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, проте наголосив, що не розумів, що йому пропонував поліцейський, заявляв клопотання про надання правової допомоги та просив поліцейського роз`яснити порядок та наслідки проходження огляду, не зрозумів, що правопорушення стосується відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки поліцейським нічого не було роз`яснено. Зазначив також, що поліцейські його постійно квапили, а він повторював їм, що зробить всі необхідні дії.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Верещака Н. В. у судовому засіданні зазначила, що наявними у справі доказами не підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначила, що протокол та матеріали складені з порушеннями вимог чинного законодавства через недотримання права ОСОБА_1 на надання правової допомоги, відсутність безперервної відеофіксації з боку інспектора поліції, відсутність акту відмови від проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не встановлення осіб свідків, відсутність доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, тощо. Також зазначила, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість наголошував поліцейським, що зробить те, що потрібно. Зазначила, що вказаними обставинами спростовується викладене у протоколі. Просила провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (п. 6 розділу ІІ Інструкції).

Такі ж положення викладені у Постанові Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду».

Матеріали справи містять: протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 180697 від 21 лютого 2021 року; направленням до КНП ХОР «ОНД»; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів; рапортом інспектора УПП в Харківській області; диском з відеозаписом.

Судом оглянуто відеозаписи, долучені до протоколу, з яких слідує наступне.

Біля багатоповерхового будинку стоять припарковані автомобілі, в одному з них, сидить ОСОБА_1 , який розмовляє по телефону. Інспектор поліції звертається до ОСОБА_1 та повідомляє останнього, що в нього є три варіанти: 1 пройти освідування у наркоцентрі; 2 пройти освідування з застосуванням газоаналізатора Драгер; 3 відмовитися. ОСОБА_1 повідомляє інспектора, що йому необхідно поговорити по телефону, що це є його правом, а потім він відповість на всі питання інспектора. Інспектор постійно квапить ОСОБА_1 , щоб той надав відповідь. ОСОБА_1 , вийшовши з автомобіля, починає запитувати інспектора, що буде в разі проходження огляду або відмови від нього. Інспектор знову повторює йому про можливі три варіанти, на що ОСОБА_1 повідомляє, що зробить все необхідне.

Натомість, на останньому відеозаписі інспектор поліції говорить ОСОБА_1 , щоб той сів до автомобіля та чекав протоколу.

Проте, з відеозапису не вбачається факт керування ОСОБА_1 автомобілем та зупинки цього автомобіля, роз`яснення інспектором поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків, повідомлення причини зупинки автомобіля та подальшого виявлення ознак алкогольного сп`яніння, роз`яснення складу адміністративного правопорушення, процедури залучення свідків та встановлення їх осіб.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо наявного в матеріалах справи доказу диску з відеозаписом, суд керується положеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026, відповідно до положень п. 2, 5 якої метою застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, є, зокрема, виявлення та фіксування правопорушення, а включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейського, відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Проте, суд доходить висновку, що поліцейським порушено порядок застосування портативного відеореєстратора, оскільки відеозапис не містить фіксування здійснення ОСОБА_1 будь-яких адміністративних правопорушень, починаючи з моменту переслідування або зупинки автомобіля «Volkswagen Jetta», д. н. з. НОМЕР_1 , яким керував останній, та подальшого виявлення в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також не містить повноту процедури складення матеріалів за цим фактом відносно ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим, відеозапис також не містить процедури залучення свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , хоча суд зазначає, що показання свідків повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися, для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Окремо суд зазначає, що з долучених до матеріалів справи пояснень свідків слідує, що жоден з них не вказав про рух транспортного засобу, за кермом якого був саме ОСОБА_1 , тобто сам факт керування особою транспортним засобом вони не підтверджують.

Крім цього, поліцейським порушено вимоги п. 5, 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, оскільки перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейським не проінформовано ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу.

Крім цього, судом встановлено порушення права ОСОБА_1 , передбаченого ст. 268 КУпАП, зокрема, щодо користування юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, як гарантоване право на професійну правничу допомогу, закріплене у ст. 59 Конституції України.

Отже, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що згідно з висновками Верховного Суду у справі № 524/9827/16-а, слугує підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, на переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є неналежними, недопустимими і недостовірними, оскільки отримані з порушенням процедури проведення огляду на стан сп`яніння, процедури залучення свідків, складення протоколу та здійснення відеофіксації правопорушення.

Судом встановлено, що єдиним доказом у справі є протокол про адміністративне правопорушення, який складено з порушеннями та без додержання вимог, передбачених ст. 256 КУпАП.

Також, суд дійшов висновку про неузгодженість доказів між собою, як в цілому, так і в деталях.

Відтак, судом встановлено порушення інспектором поліції при складанні адміністративного протоколу та матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Досліджені та перевірені судом обставини, свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), §. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена.

Будь-яких інших вагомих доказів, крім протоколу, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, відповідальність за які передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Отже, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. 130, 247, 268, 283 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М. В. Власенко