Справа №592/5025/21
Провадження №3/592/1065/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Онайко Р.А., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 КУпАП, -

установив:

23.04.2021 до Ковпаківського районного суду м. Суми від УПП в Сумській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 220019 від 14.04.2021, 14.04.2021 близько 17:35 водій ОСОБА_1 рухаючись маршрутом, а саме в м. Суми по просп. Курський, 143, керував т/з БАЗ А079.14 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював регулярне перевезення пасажирів на приміському маршруті №172 «Суми-Стецьківка» в кількості осіб 32, що перевищувало кількість місць для сидіння, передбаченого технічною зарактеристикою т/з 21 місць для сидіння, чим порушив вимоги підпункту 8 пункту 3 Постанови 1236 КМУ від 09.12.2020, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не оспорюючи факту перевезення пасажирів в кількості 32 осіб пояснив, що працює водієм «Сумипастранс» і перевозив пасажирів саме як водій цієї організації, має матір 1953 року народження, після мікроінсульту, яка потребує постійної його (в тому числі матеріальної) допомоги.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 цього Кодексу, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1).

У відповідності до чинного законодавства відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Складений протокол має суттєві недоліки, зокрема, суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки у протоколі не зазначено чи стосуються порушені ОСОБА_1 правила чи норми передбачені іншими актами законодавства (постановою КМУ від 09.12.2020 № 1236) карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не вправі вийти за межі протоколу та самостійно розширити фабулу (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення зазначену у протоколі чи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це істотно порушує право особи на захист та не узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08), згідно якої у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає як важливий юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення щодо порушення громадського порядку та безпеки (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Наявні в матеріалах справи інші докази, а саме письмові пояснення ОСОБА_1 від 14.04.2021, копія реєстраційної картки т/з та відеозапис з відеореєстраторів поліцейських через недостовірність як доказу протоколу про адміністративне правопорушення є недостатніми для прийняття рішення про вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суддя приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт порушення ним правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм щодо здійснення регулярних пасажирських перевезень, передбачених п.п. 8 п.3 постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236.

Зважаючи на викладене, суддя приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Р.А. Онайко