Справа № 487/3175/21
Провадження № 33/812/249/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Белоруковою І.В.,

за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Коваля О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його захисником- адвокатом Ковалем Олегом Володимировичем, на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №532273 від 22 квітня 2021 року, вбачається, що 22 квітня 2021 року о 23 год 15 хв. у м. Миколаєві по вул. Крилова, 38, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MITSUBISHI OUTLANDER», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження тестування на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого захисника адвоката Коваля О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що постанова судді не відповідає вимогам ст. 288, 284 КУпАП, зокрема судом досліджено наявні докази поверхнево без надання належної правової оцінки, а тому висновок судді про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами. Суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, проте не звернув увагу на недотримання працівниками поліції вимог закону та Інструкції щодо порядку огляду водія з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Так в протоколі відсутні посилання за допомогою якого технічного засобу водію пропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, відсутній акт огляду та направлення водія для визначення стану алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я, поліцейським не було дотримано вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а саме інформування водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського не є безперервним, так на відеозаписі не зафіксовано пояснення причини зупинки, не зафіксовано і ознак алкогольного сп`яніння та процедури встановлення таких ознак, не зафіксовано свідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не встановлено їх особи. В протоколі відсутні відомості щодо долучення вказаного відеозапису до протоколу в якості доказу та відомості про технічний засіб за допомогою якого його здійснено. Також апелянт звертає увагу на те, що фабулу правопорушення, зазначену в протоколі, суд на власний розсуд корегувати/уточнювати не може, що відповідає принципам ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia" заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року. Між тим, як у протоколі, такі і на відеозаписі зазначається про проходження тестування на стан алкогольного сп`яніння, а не огляду як зазначено в Правилах дорожнього руху України.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Коваля О.В., який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суддя дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази є переконливими та підтверджують винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Так, відповідно до частини 1-3ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимогст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 2.9-а Правил дорожньогоруху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР №532273 від 22 квітня 2021 року, дані, відображені в якому згідно приписів ст. 251 КУпАП є доказом, 22 квітня 2021 року о 23 год 15 хв. у м. Миколаєві по вул. Крилова,38, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MITSUBISHI OUTLANDER», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження тестування на стан сп`яніння, на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 , в поясненні по суті порушення він зазначив, що здійснив проїзд на дозволений сигнал світлофора. При цьому його зупинили патрульні і звинуватили у вживанні алкоголю та не запропонували пройти тест у медичному закладі.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу патрульного поліцейського пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі підтверджений дослідженою судом відеозйомкою, проведеною працівниками поліції, на якому працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відмовився.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта, що працівники поліції не інформували його про конкретну причину зупинення ними транспортного засобу не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами. Зокрема, як вбачається з відеозаписів з нагрудних відеокамер працівників поліції, поліцейський належним чином інформував скаржника про причину зупинки, а саме проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, також ОСОБА_1 було повідомлено про складання стосовно нього постанови про притягнення до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, після чого поліцейським було поінформовано ОСОБА_1 , що під час спілкування із ним працівник поліції почув запах алкоголю, що викликало у останнього підозру про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку із чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти на місці зупинки тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Drager, або у медичному закладі, на що водій відмовився. Після чого працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі відмови від проходження тестування огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України, оголошено зміст цього пункту ПДД та ще раз запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 знову відмовився. Після чого поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що на нього складається протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вилучаються водійські права та видається тимчасове посвідчення і його відсторонено від права керування автомобілем та після складання відповідних матеріалів його буде з ними ознайомлено.

Зазначений відеозапис є безперервним та повністю підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

Складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Не зазначення у ньому про диск відеофіксації та номеру цього технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, не свідчить про недійсність цього протоколу, оскільки відповідно до вимог ст. 256 КУпАП вказана інформація не є обов`язковою для зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення. Вимоги щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис стосуються лише випадків, передбачених ст. 283 КУпАП,, тобто змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Що стосується незазначення в протоколі про адміністративне правопорушення технічного приладу, за допомогою якого ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, то це не спростовує висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 , враховуючи, що такий огляд працівниками поліції не проводився внаслідок відмови водія від його проходження.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні: направлення на огляд з метою визначення стану сп`яніння, акту медичного огляду щодо результатів медичного огляду, апеляційний суд також відхиляє, так як відповідно до вимог Розділу III Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Акт медичного огляду на стан сп`яніння особи складається за результатами такого огляду. У випадку відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння направлення на огляд не видається та акт огляду не складається.

Безпідставними є також доводи ОСОБА_1 про відсутність на відеозаписі свідків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки 17.03.2021року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху №1231-IX від 16.02.2021 року, яким частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції. Отже на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення законом передбачено проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису. Тільки у разі неможливості застосування таких засобів закон вимагає проведення огляду у присутності двох свідків. Враховуючи, що огляд ОСОБА_1 проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, то участь свідків була не обов`язкова.

Не є підставою для скасування постанови суду також посилання апелянта на зазначення фабули правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення «проходження тестування на стан алкогольного сп`яніння», а не «огляду» як зазначено в ПДР України, оскільки не спростовує висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не свідчить про самостійну зміну судом фабули цього правопорушення.

На переконання апеляційного суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року).

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду. При цьому судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно дослідженого відеозапису ОСОБА_1 після того, як працівники поліції у встановленому законом порядку зафіксували його відмову від проходження такого огляду на стан сп`яніння та склали відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час ознайомлення зі змістом протоколу почав заперечувати той факт, що йому пропонували пройти огляд в медичному закладі та сказав, що він бажає їхати до лікарні. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що таке не свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 до часу його ознайомлення з адмінматеріалами.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Ковалем Олегом Володимировичем - залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць