Справа № 448/132/21 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І.
Провадження № 33/811/465/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю адвоката Рупінського О.Б. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката Рупінського О.Б. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Згідно постанови, 21.01.2021 року о 20 годині 30 хвилин, на А/Д Львів-Шегині 78 км. 300 м., гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «SUZUKI GRAND VITARA» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувавши дорожньої обстановки щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вибрав безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес Віто 115» д.н.з НОМЕР_2 , який рухався в правій смузі, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п.п.12.1; 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Крім того, будучи учасником дорожно-транспортної пригоди, 21.01.2021 року о 20 годині 30 хвилин, на А/Д Львів-Шегині 78 км. 300 м., гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «SUZUKI GRAND VITARA» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота алкоголю, нечітка вимова, почервоніння покриву шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився у присутності свідків. Водій ОСОБА_1 .

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Рупінський О.Б. захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить поновити строк на подання апеляційної скарги, як такий що пропущений з поважних підстав. Апеляційну скаргу захисника Рупінського О.Б. задовольнити. Постанову судді Мостиського районного суду від 19 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати. Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, зазначає, що суд покликаєтся на схему ДТП з якої на його переконання можливо встановити напрямок руху ТЗ та місце зіткнення. Така схема дійсно є в матеріалах справи проте на ній зображено паралельно припарковані ТЗ між яким жодного контакту не має, не має відстаней, розміщення в момент зіткнення, якщо навіть таке і мало місце. При цьому ТЗ стаціонарні. тобто у них відсутній напрямок руху. При цьому пояснення свідків не вказують на зазначені обставини. Вони взагалі не містять жодних деталей та суперечать фактичному розміщенню ТЗ які зафіксовані на схемі та які повністю відповідають змісту відео з нагрудних камер патрульних - а саме тому факту, що ТЗ в якому знаходився ОСОБА_1 був припаркований на місці для паркування на узбіччі дороги перпендикулярно руху транспорту, збоку, зліва, на відставні більше 1 м. стояв автомобіль Мерседес Віто 115 д.н.з. НОМЕР_3 . Жодного контакту між цим автомобілями не було. Більше того автомобіль ОСОБА_1 взагалі був вимкнутий та ключі із замку запалювання були витягнуті, а останній спав. При цьому з огляду на ці відомості (відео, схема ДТП та відсутність чітких показів свідків про обставини ДТП) суд прийшов до категоричного висновку про наявність вини ОСОБА_1 не встановивши ані напрямку руху ТЗ ані місця їх зіткнення, якщо таке мало місце, ані інших обставин котрі б свідчили про вину водіїв вказаних автомобілів. При цьому наявні матеріали справи не дають змогу встановити не то що обставини ДТП, а навіть факт самого ДТП. Тому за таких обставин суд повинен був закрити провадження в частині цього порушення з підстав визначених ч. 1 ст. 247 КУпАП оскільки наявні в справі матеріали не дають можливості встановити ані події ані складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Щодо протоколу складеного за ч.1 ст. 130 КУпАП зазначає, що такий суперечить фактичним обставинам справи котрі зафіксовані на відео з нагрудних камер. Зокрема на частині запису котрі містяться в файлах 4 01215@,095810.тр4 чітко видно час зйомки, а саме початок зйомки 22.01.2021 р. о 00.09.58 год та завершення о 00.11.27 год. Саме в цій частині запису працівники поліції звертаються до ОСОБА_1 з вимогою пройти медосвідчення. При цьому відмови від цього на відеозаписі не чути.

Звертає увагу, що з відео вбачається, що пропозиція провести огляд була озвучена уже 22.01.2021 p., при цьому в руках у поліцейського уже був заповнений протокол в якому містилися підписи свідків, яких уже на момент проведення освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці складення протоколу не було, при цьому в протоколі вони засвідчили факт відмови від освідчення. Мало цього в матеріалах справи є письмові пояснення свідків від 21.01.2021 р. про те, що ОСОБА_1 відмовився від мед освідчення, хоча така пропозиція поліцейськими була озвучена уже 22.01.2021 р. Також звертаю увагу суду на формат цих пояснень - це є наперед заготовлений бланк в якому печатним способом внесено відомості про те, що водій відмовився від медосвідчення. Поліцейські лише заповнили дані водія та ТЗ а свідки написали свої анкетні данні та підтвердили що їх пояснення записані з їх слів вірно, хоча жодних пояснень вони не давали, вони були напечатані заздалегідь. Жодних технічних засобів котрі б давали можливість поліцейським спочатку набрати текст таких пояснень зі слів свідків, а потім одразу ж на місці роздрукуватн у них не було. Фактично пояснення свідків були наперед заготовлені та не можуть бути взяті до уваги. Тим більше хронологія подій коту можливо відтворити з відеозаписів повністю суперечить порядку' визначеному Законом. Зокрема фактично спочатку свідки підписатись під протоколом та наперед заготовленими поясненнями в яких засвідчили факт медосвідчення та ці документи датовані 21.01.2021 р. а саме медсовідчення поліцейські ініціювати 22.01.2021 р. без свідків та з заповненим протоколом. Що свідчить про протиправність таких доку ментів. Крім цього з відео вбачається, що на момент прибуття поліцейський ТЗ не був учасником руху так як був вимкнутим та припаркованим перпендикулярно напрямку руху автомобілів на спеціально облаштованій стоянці, а водій спав. Зміст же порушення зафіксований в ст. 130 КУпАП зводиться до «Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції». Тобто це порушення передбачає наявність активної дії як зі сторони водія так і ТЗ - водій повинен вчиняти дії по контролю руху автомобіля, а ТЗ повинно рухатися (бути учасником руху). Сам факт перебування особи та ще в стадії сну на ведійському місці за умови відсутності руху автомобіля, його перебування на парковці, перпендикулярно до руху транспорту у вимкнутому стані не зважаючи чи була вона в стані алкогольного сп`яніння чи ні не дає підстави стверджувати про те, що вона керувала цим ТЗ, а відтак вчинила правопорушення визначене ст. 130 КУпАП. Доказів котрі б підтверджували саме керування ТЗ ОСОБА_1 тим більше в стані сп`яніння в матеріалах справи відсутні. А відтак, за таких підстав суд повинен був закрити провадження в частині цього порушення з підстав визначених ч. 1 ст. 247 КУпАП оскільки наявні в справі матеріали не дають можливості встановити ані події ані складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Щодо стану ОСОБА_1 , зафіксованого на відео, то просить суд врахувати ту обставину, що він заробляє перевезенням через кордон осіб котрі не бажають стояти більш як добу на пішому переході до Республіка Польща. Натомість ОСОБА_1 пропонує перетин кордону по смузі для автомобілів, хоч і на цій ділянці кордону черги є дуже великими, а особливо в святковий час - описані події відбулись в післядень останніх зимових свят - 21.01.2021 р. - в цей період кількість бажаючих перетнути кордон в сторону Республіка Польща особливо багато так як люди повертаються на роботу за кордон. Свідченням цього є паспорт ОСОБА_1 відповідно до якого за період з 18.01.2021 по 21.01.2021 він пересікав кордон 13 разів між Україною та Польщею, що з врахуванням середньої тривалості перебування в черзі на в`їзд виїзд навіть у звичайний, не святковий період становить 6 год., передбачало принаймні 78 год. безперервного руху, уваги та концентрації. Фактично в цей період ОСОБА_1 не спав, що призвело до того стану який зафіксований на відео - стану крайньої виснаженості та втоми.

Стосовно клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що апеляційна скарга була подано в межах 10 днів з моменту отримання повного тексту рішення, 22.02.2021 р. Зокрема первинна апеляційна скарга надійшла до суду першої інстанції через електронну пошту системи «Електронний суд» 04.03.2021 р. тобто в межах 10 денного строку, якщо його відраховувати від дати отримання повного тексту постанови. Просить суд визнати вказані причини поважними та поновити строки на апеляційне оскарження вказаної постанови.

Заслухавши виступ захисника Рупінського О.Б., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду, даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення від 21 січня 2021 року серії ДПР18 №189732, серії ДПР18 №428933, схемою місця події дорожньо-транспортної пригоди від 21 січня 2021 року; письмовими пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 21.01.2021 року, ОСОБА_4 від 21.01.2021 року та ОСОБА_5 від 21.01.2021 року; даними відеозапису, іншими наявними в матеріалах справи доказами, які узгоджуються між собою та достовірність таких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

Як встановлено апеляційним судом, працівниками поліції ОСОБА_1 була висловлена законна вимога про проведення огляду на стан сп`яніння, а саме з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року.

Так, доводам, які наведені в апеляційній скарзі судом першої інстанції було надано кваліфіковану правову оцінку, яку підтримує і апеляційний суд.

За змістом п 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання цього обов`язку створює подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015. закріплено перелік ознак наркотичного сп`яніння. Зокрема, згідно п. 4 Розділу І такими ознаками є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Оскільки в силу вимог закону поліцейський сам визначає наявність чи відсутність у особи ознак сп`яніння, його рішення про направлення такої особи на проходження медичного огляду є способом реалізації його дискреційних повноважень, відповідно до яких він вправі діяти на власний розсуд.

Як вбачається з оглянутого відеозапису обставин події, ОСОБА_1 декілька раз було запропоновано пройти огляд для визначення стану сп`яніння та роз`яснено всі негативні наслідки відмови від такого огляду. Незважаючи на це, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого.

Крім цього, під час реалізації працівником поліції своїх повноважень його вимога про проходження огляду на стан сп`яніння не була безпідставною, а ґрунтувалась на існуванні у нього обґрунтованої підозри про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Відтак, на підставі такої вимоги у водія виник обов`язок пройти огляд, невиконання якого тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то такі свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли, так, з даного приводу, суддею суду першої інстанції підставно вказано, що ОСОБА_1 порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; пункт 13.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Вказане підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, із змісту якої можна встановити напрямок руху транспортного засобу та місце зіткнення, що підтверджує саме вину ОСОБА_1 . Також ці обставини відображені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 189732 від 21.01.2021 року. Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, з даним висновком погоджується і апеляційний суд.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Стягнення, яке накладене на ОСОБА_1 , відповідає є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, а тому апеляційну скаргу адвоката Рупінського О.Б. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної Біласа А.Д. слід залишити без задоволення, а постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити адвокату Рупінському О.Б. строк на апеляційне оскарження постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Рупінського О.Б. захисника особи, яку притягнуто до адміністративної Біласа А.Д. залишити без задоволення, а постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.