Справа № 234/6978/21
Провадження № 3/234/2204/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Чернобай А.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали, що надійшли із Батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого ковалем в ПрАТ «НКМЗ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

якому роз`яснені право на відвід, права та обв`язки, передбачені ст. 268 КУпАП,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 23.05.2021 року серії ДПР18 № 368826, 23.05.2021 року о 17 год. 30 хв. в м. Краматорську бульвар Машинобудівників біля буд. 40, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Був учасником ДТП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що він не визнає своєї провини, оскільки 23.05.2021 року він був тверезим. У той день він попав в ДТП. Коли приїхали поліцейські, то йому запропонували пройти огляд у наркологічному диспансері або зараз, або на протязі 2-х годин. Він поїхав на протязі 2-х годин до наркології та здав аналізи. В наркології дізнався, що поліцейські повинні були йому надати направлення на огляд.

Захисник Родітєлєва Н.А. у судовому засіданні просила закрити провадження відносно ОСОБА_1 , оскільки поліцейські скористалися необізнаністю ОСОБА_1 закону. Відеофіксація велася поліцейськими не безперервно, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він проїжджав на своєму автомобілі та побачив, що ОСОБА_1 потрапив у ДТП. Він зупинився та запропонував свою допомогу. Потім під`їхали поліцейські. Поліцейські запропонували пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 або на місці зупинки, або у наркології на протязі 2-х годин. Оскільки ОСОБА_1 необхідно було відігнати автомобіль, оскільки той стояв на дорозі, то ОСОБА_1 відмовився від проходження на місці зупинки. Він не чув щоб поліцейський роз`яснював ОСОБА_1 , що відмова від проходження тягне за собою відповідальність. Направлення до наркології поліцейські також не давали ОСОБА_1 . Йому поліцейські роз`яснили, що він буде свідком того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження на місці зупинки, а потім може їхати до наркології.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він працює інспектором Батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП. Він складав протокол по ст. 130 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Під час патрулювання водій повідомив їм, що на бульварі Машинобудівників трапилося ДТП і можливо, що водій знаходиться у нетверезому стані. Він з напарником поїхали на місці ДТП. Коли приїхали, то побачили, що один чоловік був дуже не тверезий. ОСОБА_1 повідомив, що він був за кермом під час ДТП, коли у нього щось трапилося з гальмами автомобіля. Оскільки він помітив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, то запропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в наркології. Водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та не пояснив, що бажає пройти огляд в наркології. Оскільки водій відмовився пройти огляд, то він роз`яснив водію, що той може поїхати до наркології самостійно.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і

кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими

документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 23.05.2021 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч. 1 КУпАП.

При розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті (ст. 279 КУпАП).

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

В розясненнях, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (подальшому - Порядок 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому - Інструкція 1452/735).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Інструкції 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зрозумілою, безумовною, не передбачати її неоднозначного тлумачення. За змістом пунктів 6 та 8 Порядку № 1103 поліцейські зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, у випадку його відмови від проходження огляду у такому порядку - запропонувати пройти огляд у медичному закладі і лише у випадку відмови від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене відповідною частиною ст. 130 КУпАП.

В ході судового розгляду було встановлено, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис з нагрудної камери поліцейського не містить запису всіх обставин, є фрагментарним та не підтверджує зазначених в протоколі обставин.

Так, під час огляду відеофайлів встановлено, що перші 4 файли № , , , здійснювалися безпреревно. На четвертому файлі № відеозапис триває з 18:34:18 годин до 18:36:37 годин. П`ятий файл № триває 3 18:48:11 до 18:49:26.

Так, згідно відповіді Управління патрульної поліції в Донецькій області БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ вбачається, що в момент часу з 18:36:37 по 18:48:11 відеофіксація з нагрудної BodyCame АН-00081 не проводилась, реєстратор працював періодично, що також підтверджується записами log-файлів.

За змістом положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 ( в подальшому Інструкція 1026) поліцейськими у ході виявлення та фіксації повинна безперервно здійснюватися відеозйомка за допомогою нагрудної камери. Проведення такої відеозйомки є обов`язковим.

Між тим із матеріалів справи вбачається, що відео фіксація вказаних вище подій поліцейським проводилась не безперервно, а фрагментарно, що ставить під сумнів як висновки поліцейського про доведеність зазначених у протоколі обставин.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 , який заначений у протоколі, пояснили, що поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 , що він може на протязі 2-х годин пройти обстеження на стан сп`яніння у наркології.

Із відеозапису файлу № вбачається, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння або на місці зупинки, або в наркології, на що ОСОБА_1 відмовився. Після чого поліцейським було складено протокол по ст. 130 ч. 1 КупАП.

Таким чином, в ході судового розгляду з оглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що поліцейським було порушено порядок пунктів 6 та 8 Порядку № 1103, згідно якого поліцейські зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, у випадку його відмови від проходження огляду у такому порядку - запропонувати пройти огляд у медичному закладі і лише у випадку відмови від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене відповідною частиною ст. 130 КУпАП.

Отже працівниками поліції не було дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

Згідно довідки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 23.05.2021 року у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відмови ОСОБА_1 від проведення огляду щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого ПКМУ № 1103 від 17.12.2008 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/7350 від 09.11.2015 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова водія у присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, за таких обставин, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд вважає, що за таких обставин, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч. 7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ст. 130 ч. 1, 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя А.О. Чернобай