Справа № 461/43/21 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/811/380/21 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Данильчука Н.Б., представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О.Ю., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 26 січня 2021 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м.Львова від 26 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товару 49735,00 грн.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1790/20900/20 від 10.09.2020 р., а саме: швидкісна автоматична коробка передач BMW, 2015 року, серійний номер 135ZDC, бувша у користуванні, кількістю 1 шт., вагою 67 кг.; Ергономічний концентратор кисню Respironics Ever Flo, серійний номер 0142474, бувший у користуванні, кількістю 1 шт., вартістю 13 кг., загальною кількістю 2 шт., вагою 80 кг. та вартістю 49735,00 грн. - конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Галицької держмитслужби ДМС України витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 394,29 грн.

Згідно постанови 15.11.2020 року близько 15 год. 30 хв. громадянин України ОСОБА_1 прямував з приватної поїздки з Республіки Польща в Україну як водій транспортного засобу марки Renault, модель «Master», р/н НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , через МАПП „Шегині, митного поста Мостиська Галицької митниці Держмитслужби смугою руху червоний коридор разом із пасажирами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування і товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України.

Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 та пасажири подали митні декларації, в яких заявили про наявність у них тільки особистих (власних) речей.

Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № «295», під час проведення митного огляду транспортного засобу, у багажному відділення даного транспортного засобу (без ознак приховування) виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: Швидкісна автоматична коробка передач BMW, 2015 року, серійний номер 135ZDC, бувша у користуванні, в кількості 1 шт., вагою 67 кг; Ергономічний концентратор кисню Respironics Ever Flo, серійний номер 0142474, бувший у користуванні, в кількості 1 шт., вагою 13 кг.

Про наявність зазначених товарів ОСОБА_1 в процесі декларування не заявив та у митній декларації не вказав, тобто порушив ст. 257 Митного кодексу України, проте визнав його своєю власністю після митного огляду. У своєму поясненні, наданому на окремому аркуші, громадянин України ОСОБА_1 виявлений товар визнав своєю власністю та зазначив, що переміщував його для власних потреб.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати дану постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування покликається на те, що постанова суду першої інстанції не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Наголошує, що у нього не виникало обов`язку декларування вилученого товару, оскільки вартість товару становить 100 євро, що менше 500 євро та підтверджується відповідними доказами, які будуть надані в суді апеляційної інстанції. На підставі вищенаведеного, апелянт вважає, що в його діях відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то апелянт вказує, що отримав постанову Галицького районного суду м.Львова від 26 січня 2021 року після 05 лютого 2021 року.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Данильчука Н.Б. на підтримку апеляційної скарги, представника митниці Зирянова О.Ю., який заперечив апеляційну скаргу та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 257 МКУ, декларування здiйснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дiй) точних вiдомостей про товари, мету їх перемiщення через митний кордон України, а також вiдомостей, необхiдних для здiйснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно ч.1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари для митного контролю і митного оформлення, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Норми статті 366 МК України передбачають двоканальну систему митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації.

За змістом ст. 472 МК України обов`язок по декларуванню точних та достовірних відомостей товару, тобто заявлення точних та достовірних відомостей про цей товар, покладається на особу незалежно від того, чи являється вона власником або перевізником товару при переміщенні через митний кордон України.

Як вбачається із постанови суду першої інстанції, ці вимоги закону були виконані. Суд, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, належним чином мотивував своє рішення з цього приводу із зазначенням доказів, якими підтверджується дане адміністративне правопорушення.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується: протоколом про порушення митних правил №2231/2090000/20 від 15 листопада 2020 року; копією контрольного талону для проходження по «червоному коридору» серії TFC номер 794363; митною декларацією; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; описом вилучених предметів; висновком експерта №-1045 від 17 грудня 2020 року; доповідною і службовою записками та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 374 МК України товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Відповідно до ч.1 ст. 511 МК України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями.

Згідно з висновком №-1045 від 17 грудня 2020 року Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень вартість товарів, вилучених протоколом про порушення митних правил №2231/2090000/20 від 15 листопада 2020 року, станом на дату оцінки, становить 49735,00 грн.

На думку суду апеляційної інстанції такий вірно взято до уваги судом першої інстанції, оскільки такий є належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує, що вартість товарів, вилучених протоколом про порушення митних правил №2231/2090000/20 від 15 листопада 2020 року перевищує 500 євро.

Доводи апелянта про те, що дана постанова суду першої інстанції не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є надуманими та не приймаються до уваги.

Крім цього, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у своїй апеляційні скарзі вказував, що у нього не виникало обов`язку декларування вилученого товару, оскільки вартість товару становить 100 євро, що менше 500 євро, проте жодних підтверджуючих даних до суду апеляційної інстанції не надав.

За наведених підстав вважаю, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ст. 472 МК України, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на викладене, вважаю постанову суду першої інстанції законною, не вбачаю підстав для її скасування, а відповідно, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м.Львова від 26 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 26 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич