490/5583/21 від03.12.2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

03 грудня 2021 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Скрипченко С.М., при секретарі Чепко А.В., за участю прокурора Вільчак З.І., адвоката Тимошина Ю.В., особи, яка притягається до відповідальності, розглянувши протоколи про вчинення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент вчинення правопорушень працювала начальником Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду надійшли адміністративні матеріали протоколів № 34-02/511, № 34-02/512, № 34-02/513, № 34-02/514 від 07.07.2021р., складених у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, які об`єднані в одне провадження із присвоєнням єдиного порядкового номеру судової справи № 490/5583/21, н/п 3/490/2914/2021.

Згідно протоколів ОСОБА_1 , займаючи посаду начальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, за адресою: пр. Центральний, 288 в м. Миколаєві, діючи всупереч вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про запобігання корупції" реалізувала свої службові повноваження щодо внесення начальнику Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області пропозицій стосовно заохочення працівників Управління ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області в тому числі і щодо себе як начальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, у зв`язку із необхідністю підписання і внесення подань про встановлення надбавок за інтенсивність праці та премій, чим вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів. Окрім того, в порушення всупереч вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про запобігання корупції" ОСОБА_1 повідомила у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який виник внаслідок реалізації зазначених вище повноважень.

Прокурор Вільчак З.І. у судовому засіданні обставини правопорушень, викладені у протоколах підтримав у повному обсязі. Вважав, що зібраних доказів достатньо для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила проти обставин правопорушень, викладених у адміністративних протоколах, свою провину не визнала. Вказала, що при складанні пропозицій вона навіть не володіла інформацією щодо обсягу фонду в межах якого можливо визначити розмір премій та надбавок. Натомість такими відомостями володіє начальник ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області,до виключної компетенції та обов`язку якого належить визначення розміру премій та надбавок шляхом складання та підписання відповідного наказу. На підставі викладеного просила закрити провадження по справі.

Адвокат Тимошин Ю.В. у судовому засіданні зазначив, що у ОСОБА_1 , як уначальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, відсутні повноваження на підписання та подання начальнику ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області пропозицій щодо встановлення надбавок за інтенсивність праці та премій. Рішення про виплату премій та надбавок приймається особисто начальником ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області та є його виключною компетенцією. Наведені обставини свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 приватного інтересу, який є обов`язковим елементом наявності потенційного чи реального конфлікту інтересів, що виключає склад правопорушень, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

Вислухавши наведені пояснення, вивчивши додані до адміністративного протоколу матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , займаючи посаду начальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 288, у січні та у лютому 2021 року внесла начальнику ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області пропозиції стосовно заохочення працівників Управління ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області в тому числі і щодо себе як начальника Управління Головного управління, у зв`язку із необхідністю підписання і внесення подань про встановлення надбавок за інтенсивність праці та премій.

Наведені обставини сторонами не оспорюються, за такого вважаються судом встановленими.

З позиції сторони захисту вбачається, що незгода із обставинами правопорушень, викладених у протоколах, полягає у відсутності в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, у зв`язку із чим і відсутності обов`язку до виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про запобігання корупції" щодо повідомлення її безпосереднього керівника про наявність такого конфлікту інтересів.

Таким чином предметом даного судового розгляду є надання оцінки діям ОСОБА_1 як начальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області в період внесення нею пропозицій начальнику ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області щодо заохочення працівників Управління ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області, в тому числі й відносно самої себе, та їх належність до вчинення в умовах реального конфлікту інтересів; встановлення обставин неповідомлення ОСОБА_1 як начальником Управління Головного управління про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України проте, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Водночас, для дотримання європейського стандарту доведення вини «поза розумних сумнівів» недостатньо, щоб версія, викладена у протоколі, була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи (постанова Верховного Суду (ККС) від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19, від 2 березня 2021 року справа № 750/5469/18, провадження № 51-6103км20).

Положеннями ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, які призводять до невиконання або неналежного виконання нею посадових обов`язків, і тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Положеннями ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, передбачено відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в діях особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, які призводять до невиконання або неналежного виконання нею посадових обов`язків, і тому зобов`язана була утриматись від вчинення певних дій або прийняття певних рішень, однак не зробила цього.

Суб`єктивна сторона зазначених правопорушень характеризується прямим умислом та їх обов`язковою ознакою є корисливий або інший особистий інтерес особи, яка його вчинила. Через призму антикорупційного законодавства умисел зазначених правопорушень може бути направлений на незаконне отримання особою матеріальних/нематеріальних благ або у законний спосіб, однак шляхом приховування особою обставин отримання таких благ.

Оскільки диспозиція наведених статей є бланкетною, тому для повного встановлення ознак правопорушень слід проаналізувати нормативно-правові акти, що визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно з ч. 1ст. 1 ЗУ "Про запобігання корупції", приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналогічне визнання реального конфлікту інтересів наведене у пункті 2 примітки дост. 172-7 КУпАП.

За змістом наведених вимог закону, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особи, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, потрібно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Тому, встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та відповідно, в постанові суду.

Виходячи з наведеного, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання особою службових або представницьких повноважень, а слід встановити, що наявна суперечність безпосередньо на це вплинула чи впливає. Зазначене також визначає ступінь впливу наявної суперечності на прийняття рішення чи вчинення дій, який повинен мати об`єктивний вираз, та часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення і наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу. Таким чином, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення (вчиняючи ту чи іншу дію) по суті стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів, інтересів близьких осіб). Тому навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

В даному випадку відповідно до змісту Колективного договору ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області та Положення про преміювання працівників ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області вбачається, що рішення про виплату премій/надбавок та про їх розмір приймається безпосередньо начальником ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області, шляхом видання відповідного наказу, засвідченого його підписом. Підписані ОСОБА_1 , як начальником Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, у січні та у лютому 2021 року пропозицій на ім`я начальника ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області ОСОБА_2 стосовно заохочення працівників Управління ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області в тому числі і щодо себе як начальника Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, у зв`язку із необхідністю підписання і внесення подань про встановлення надбавок за інтенсивність праці та премій, не були остаточними для виплати премій та надбавок, а конкретні їх розміри встановлювалися наказами начальника ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області ОСОБА_2 в межах фонду оплати праці, про що свідчать відповідні накази, які містяться в матеріалах справи. Згідно зазначених наказів вбачається, що начальник ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області ОСОБА_3 встановив розмір премій та надбавок, а між працівниками рівнозначних посад такі розподіляв однаково.

Таким чином вбачається, що наявними доказами не підтверджено наявності у ОСОБА_1 умислу у вигляді приватного інтересу, направленого на отримання матеріальних чи нематеріальних благ; пропозиції останньої в силу її посадових повноважень не мали остаточної сили та не мали реального впливу на прийняття рішення про встановлення премій/ надбавок та їх розмір, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 умов реального конфлікту інтересів, та в свою чергу у останньої не виникало обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про запобігання корупції" щодо повідомлення про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

На підставі викладеного, оскільки беззаперечних доказів порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про запобігання корупції" не встановлено, за такого в її діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі вище викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 172-7, 221, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю в діях останньої складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя С.М. Скрипченко