Справа № 522/3830/21
Провадження № 3/522/3624/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М., розглянувши матеріли, що надійшли з 1-го взводу 3-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 114032, 12 лютого 2021 року приблизно о 05 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Galant р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.п. 2.5а. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він вини у скоєні адміністративного правопорушення не визнає, зазначає, що не керував автомобілем. Так, за вказаних обставин він справді знаходився у стані алкогольного сп`яніння однак керував транспортним засобом його знайомий, який після того як їх занесло пішов кликати на допомогу. У цей час він залишився сидіти на пасажирському сидінні, а після цього до нього підійшли працівники поліції, він надав їм аналогічні пояснення, не заперечував щодо перебування у стані сп`яніння а тому відмовився проходити медичний огляд.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 114032, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.02.2021 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.02.2021 року та відеозапис, що міститься на оптичному диску, заслухавши ОСОБА_1 , суддя приходить висновків про наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже доказами керування особою автомобілем у стані алкогольного сп`яніння може бути протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, пояснення свідків, акт медичного огляду, висновок медичного огляду і т.д.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши докази, що були досліджені у судовому засіданні, суддя приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Кваліфікуючими ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є:

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

- передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Судом встановлено, що 12.02.2021 Інспектор ПП 1-го взводу 3-ї роти 2-го батальйону у м. Одесі лейтенант поліції Красюн В.В. склав стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

В той же час, суддя критично ставиться до посилань в протоколі на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Так із долучених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 спілкується із поліцейськими зі сторони пасажирського сидіння, факт перебування у стані алкогольного сп`яніння не спростовує. При цьому, відеозаписів із яких вбачається, що справді ОСОБА_1 керував транспортним засобом до суду не надано. В поясненнях понятих теж не міститься обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем.

Із наданих особою пояснень встановлено, що він разом з товаришем, який і був водієм, з`їхали з дороги. З метою відшукання допомоги водій покинув транспортний засіб, а ОСОБА_1 залишився разом із автомобілем. Побачивши неналежно припаркований транспортний засіб поліцейські підійшли до нього та склали протокол. Вказані пояснення не спростовані жодним нданим до суду доказом.

Так, у відповідності до окремої думки, висловленої суддями Верховного Суду України в постанові від 24.07.2015 року у справі 5-7кс15, до відносин у справах про адміністративне правопорушення можуть бути застосовані норми КПК, виходячи із загальних засад кримінального провадження (ст.7 КПК України) та ст.9 КПК «Законність» і рішення суду у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, де «Суд зазначає, що Уряд визнав карну кримінально-правову суть Кодексу про адміністративні правопорушення та його карний кримінально-правовий характер»

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право не свідчити проти себе становить загальновизнаний міжнародний стандарт, який лежить в основі поняття справедливого судового розгляду за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що сторона обвинувачення в кримінальній справі, намагаючись довести свою версію щодо обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті за допомогою методів примусу чи утиску всупереч волі обвинуваченого.

Частиною 2, 3 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У відповідності до п. 6 Інструкції від 07.11.2015 № 1395 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Чинне законодавство не покладає обов`язку на пасажира автомобіля проходити медичний огляд.

Пленум Верховного Суду України звернув увагу суддів у п. 24 Постанови від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу та події правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішенні ЄСПЛ «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), рішення від 18 січня 1978 року, серія А, №25, с.6465, п. 161 в кінці; та «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.121, ECHR 2000-IV).

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Крім цього, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Дослідивши надані докази, суддя приходить до переконання, що матеріали справи не містять доказів, кваліфікаційний ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як то виконання ОСОБА_1 функцій водія.

Суддя виходить з того, що висновки про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння ґрунтуються на припущеннях а матеріали справи не місять доказів, які би спростовували послідовні і такі, що узгоджуються між собою твердження особи, щодо якої складено протокол.

Статтею 62 Конституції України проголошено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обставини і факти, встановлені в судовому засіданні, з урахуванням невизнання ОСОБА_1 вини у скоєні адміністративного правопорушення, відсутності будь-яких доказів на підтвердження факту перебування особи за кермом унеможливлюють прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності, а тому суддя приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутності події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.247ч. 1 п.7, ст.ст.283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя Попревич В.М.

28.04.21