Справа № 740/3558/21
Провадження № 3/740/1326/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н.М. ,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Бобринець Кіровоградської області, фізичної особи-підприємця, освіта вища, перебуває у фактичних шюбних відносинах, має двох дітей 2007 та 2013 років народження, зареєстрована по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 02 червня 2021 року близько 16 години 00 хвилин за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 вчинила відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного і фізичного характеру: висловлювалася в її бік лайкою та погрозами, смикала за волосся, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та пояснила, що з колишнім чоловіком ОСОБА_3 вона розлучена, з ним має спільну дочку ОСОБА_2 2013 року народження. На даний час вона проживає разом із ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу та сином ОСОБА_5 2007 року народження і ОСОБА_6 2013 року народження. Колишній чоловік ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_7 та її донькою ОСОБА_8 . Напередодні 02 червня 2021 року її дочка ОСОБА_2 кілька днів, близько трьох, проводила у сім`ї колишнього чоловіка ОСОБА_3 . Зустрівши її у місті разом із теперішньою дружиною колишнього чоловіка ОСОБА_7 дочка ОСОБА_2 з нею не привіталася, не підійшла до неї, вела себе відсторонено. Така поведінка дочки для неї була образлива. По поверненню дитини до дому вона з нею з цього приводу поговорила і пояснила, що для неї це образливо, і дочка з цим загалом погодилася і зрозуміла її. 02 червня 2021 року вона мала відвести дочку до школи для участі у заході, в якому учні перших класів мали вітати випускників школи. Перед заходом вона з дочкою перебували на її роботі. Вони домовилися, що по закінченню заходу дочка їй зателефонує і вона її забере. Однак, коли вона відвела дочку у школу і чекала її, то дочка їй тривалий час не телефонувала. Зрештою, коли дочка вийшла із школи вона побачила, що очима дочка шукає батька. При цьому у телефонній розмові із колишнім чоловіком він їй повідомив, що ще вчора дочка домовилася з ним, що він забере її з школи. Через такий обман дочки вона забрала у неї телефон і вони пішли до дому, де вона запропонували дочці вчити табличку множення і читати книгу. Після того як залишила дочку саму та повернулася у її кімнату помітила, що дочка взяла телефон брата і почала писати текстові повідомлення у мережі Viber колишньому чоловіку. Телефон у неї забрала. Погроз їй не висловлювала. Говорила лише, що якщо вона втече, то її спіймає поліція і відвезе в інтернат. Не била дочку. Злегка доторкнулася долонею до її губ. За волосся умисно не смикала. Можливо неумисно могла зачепити волосся коли пригортала її до себе. Насилля до дитини не вчиняла. Щодо синців, наявність яких в дочки відмічено в акті проведення оцінки рівня безпеки дитини, зазначила, що дитина показувала всі наявні в неї травми, у тому числі і подряпини від тварин (собак, котів тощо), до спричинення яких вона відношення не має.

Малолітня ОСОБА_2 , 2013 року народження, за участі батьків та педагога, у судовому засіданні пояснила, що у переддень вищевказаного заходу у школі в мережі Viber в переписці з батьком узгодила, що він її забере після заходу, але про таку домовленість матері не сказала. Коли після закінчення заходу у школі, мати про це дізналася, то була цим незадоволена, забрала її до дому, телефон відібрала. Коли мати побачила, що вона намагається написати повідомлення у телефоні батькові, то почала її сварити, смикала при цьому за волосся, говорила, щоб вона збирала речі, говорила, що якщо вона піде до батька то її спіймає поліція. Наступного дня зранку мати намагалася з нею помиритися, але вона відповіла, що хоче спати, у подальшому вона зателефонувала батькові з телефону брата і повідомила, що мати її побила і просила забрати, що батько і зробив. Вона хотіла жити з батьком, але боялася про це сказати матері, оскільки остання могла через це сваритися.

Малолітній свідок ОСОБА_9 , 2007 року народження, за участі матері та педагога, у судовому засіданні пояснив, що чув у кімнаті молодшої сестри ОСОБА_2 звуки сварки матері. Він не бачив, щоб мати її била, чи щоб сестра плакала. ОСОБА_2 про це йому не говорила, і він про це її не питав. Мати ніколи не била ОСОБА_2 , але могла сварити у виховних цілях. ОСОБА_2 неодноразово обманювала матір. В день сварки і на наступний день сестра просила у нього телефон.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що напередодні заходу у школі донька ОСОБА_2 кілька днів перебувала у його сім`ї. Домовленості про те, що він її забире після заходу зі школи з дитиною не мав. В день заходу дочка йому зателефонувала, щоб її забрали від школи. Він зателефонував колишній дружині ОСОБА_10 , щоб про це попередити, яка в свою чергу сама забрала дитину до дому. На наступний день йому зателефонувала донька з телефону її брата і сказала, що мати її побила та просила забрати, що він і зробив. Коли забирав дочку з місця мешкання колишньої дружини вдома перебували тільки донька і її брат, який є його сином. Соціальними службами йому встановлено дні для проведення часу з дітьми від шлюбу з ОСОБА_10 субота та неділя. Одного разу колишня дружина написала на нього заяву у поліцію через те, що він не повернув вчасно дітей. Оскільки він забрав дочку не в ці дні, то звернувся у соціальні служби і повідомив чому він це зробив, щоб убезпечити себе він можливих аналогічних заяв зі сторони колишньої дружини, і щоб до нього не виникало претензій з цього приводу.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що працює психолом в Ніжинському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. У зв`язку із надходженням інформації про вчинення домашнього насильства стосовно дитини від служби у справах дітей виконкому Ніжинської міської ради за згодою батьків малолітньої ОСОБА_2 вона проводить психологічні консультації з дитиною, зокрема вже провела 4 такі консультації. При надходженні інформації про домашнє насильство вона мала розмову з дозволу батьків віч-на-віч з дитиною, в якій ОСОБА_2 їй повідомила, що мати її сварила за те, що вона не повідомила її, що домовилася з батьком про те, що він забере її зі школи. При цьому, під час сварки смикала за волосся, дала ляпас. Дитина була стривожена, замкнута. З урахуванням всього спілкування з дитиною, в тому числі при подальших консультаціях, свідок не вбачає, що дитина говорить не правду, однак свідок зазначає, що ОСОБА_2 , як всі діти її віку, схильна до фантазування, також вона схильна до маніпуляцій, обдумує свою поведінку, керується корисливими інтересами. Наприклад, повідомляє, що хоче жити з батьком, бо там більший будинок тощо. Подію сварки з матір`ю 02.06.2021 схильна видавати більш значущою, ніж той вплив, яким в дійсності мав місце на неї у зв`язку з цією подією. ОСОБА_2 схильна використовувати ситуацію на свою користь. Оскільки матір застосовує засоби впливу для виховання дитини у виді встановлення заборон чи спонукання до виконання певних завдань, зокрема щодо підготовки до навчання, а в сім`ї батька навпаки є більша свобода дій для дитини, вона прагне залишатися у середовищі, в якому на неї вчиняється менший вплив і більше дозволяється.

Згідно з протоколом серії ВАБ № 558201 від 03.06.2021 ОСОБА_1 02 червня 2021 року близько 16 години 00 хвилин за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 вчинила відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного і фізичного характеру: висловлювалася в її бік лайкою та погрозами, смикала за волосся, била по щокам, вустам, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю.

Як вбачається з копії акта проведення оцінки рівня безпеки дитини від 03.06.2021 оцінку проведено працівниками служби у справах дітей, ЦСССДМ, інспектором сектору ювенальної превенції Ніжинського РВП. В розділ ІІІ. «Стан дитини на момент відвідування» вказаного акта занесені відомості зі слів дитини про те, що 02.06.2021 мама била її, смикала за волосся, била по рукам, зараз у неї болить голова. Дитина розповіла, що мама попросила її розблокувати телефон. Коли вона побачила, що дівчинка спілкувалася з батьком, то її почала бити та кричати. Дівчинка залякана.

В копії акта з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення від 03.06.2021 при зазначені загального аналізу ситуації, що спричинила факт прояву насильства в сім`ї вказано, що мати дитини ОСОБА_1 вчинила факт домашнього фізичного та психологічного насильства стосовно дочки ОСОБА_2 (смикала за волосся, штовхнула на постіль, сварила, погрожувала), дитині необхідна робота з психологом.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про те, що вона за волосся дочку умисно не смикала, а лише можливо неумисно могла зачепити волосся коли пригортала її до себе, насилля до дитини не вчиняла, не била дочку, злегка доторкнулася долонею до її губ. Такі її пояснення спростовуються поясненнями ОСОБА_2 про те, що мати її смикала за волосся, сварила за те, що вона не сказала, що просила батька забрати її зі школи, говорила збирати їй речі, які суд, попри те, що ОСОБА_2 є малолітньою, розцінює як достовірні, оскільки вони є незмінними з часу події і до сьогодні, узгоджуються з тими відомостями, які вона на наступний день після події повідомляла психологу ОСОБА_11 у розмові віч-на-віч, батькові ОСОБА_3 , працівникам соціальних служб. Ураховуючи що малолітній свідок ОСОБА_9 не був очевидцем події, на час сварки перебував у сусідній кімнаті і лише чув звуки від сварки, його пояснення про те, що він не бачив, щоб мати била сестру, не спростовують пояснення ОСОБА_2 , тим більше, що про побиття він у неї нічого не питав і вона йому нічого не повідомляла.

Пояснення свідка ОСОБА_11 про те, що малолітня ОСОБА_2 схильна використовувати ситуацію для досягнення цілей перебування в сім`ї батька, як в середовищі, де на наї чиниться менше впливу із встановленням заборон та необхідності проведення роботи над своїм розвитком, підготовкою до навчання тощо, не спростовує висновків про те, що подія домашнього насильства мала місце.

При цьому, за змістом ч. 7 ст. 150 Сімейного кодексу України забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, застосовані до дитини у даному випадку заходи законом заборонені.

Приймаючи рішення, суд виходить не лише з встановленого факту застосування до дитини зазначених заходів впливу, а й враховує, що з досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що причиною сварки було те, що малолітня ОСОБА_2 не попередила матір ОСОБА_1 , що домовлялася з батьком, щоб він забрав її зі школи, та те, що в подальшому дитина намагалася написати батькові у мобільному телефоні повідомлення. Тобто, до дитини заходи впливу були застосовані не з мотивів виховання, необхідності навчання, спонукання до належної поведінки як реагування на певну неприйнятну у суспільстві поведінку з точки зору загальноприйнятих правил. По суті, застосування заходів впливу до дитини було реакцією на бажання дитини спілкуватися і перебувати з батьком.

За таких обставин суд доходить висновку про доведеність дослідженими у судовому засіданні доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій фізичного, психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози), внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

З огляду на зазначене, необхідно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки особі, яка скоїла адміністративне правопорушення, необхідно призначити стягнення, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

З урахуванням положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 454,00 грн судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд

постановив:

Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень штрафу на користь держави.

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу у сумі 340 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Карпусь