Справа № 199/2321/21
ПОСТАНОВА

іменем України

29 квітня 2021 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої директором з управління персоналом ТОВ «ЮД К», зареєстрованої у квартирі АДРЕСА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора з управління персоналом ТОВ «ЮД К», яке розташовано по вул. Собінова, 1 в м. Дніпрі, всупереч вимогам закону, вчинила адміністративне правопорушення, яке є триваючим, у період з 01.01.2019, за місцем здійснення господарської діяльності ( оренда ) у АДРЕСА_2 порушила вимоги законодавства про працю в частині того, що не проконтролювала терміни виплати заробітної плати, чим допустила виплати основної заробітної плати з порушенням терміну виплати, також не контролювала нарахування та виплату сум компенсації за невикористану відпустку звільненому працівнику, та не контролювала надання додаткової відпустки працівнику, що виховує дитину сама

В ході проведення планового заходу контролю та відображено в акті від 03.02.2021 № 18/4.1-644, що відповідно до відомостей нарахування та виплати заробітної плати, особових карток працівників, графіків відпусток, заяв, наказів встановлено, а саме: - випадок, коли нарахування та виплата осинової заробітної плати здійснюється з порушенням вимог ч.1 ст. 115 КЗпП України та ч.1 ст. 24 Закону « про оплату праці», наприклад, заробітна плата працівникам за 1 половину березня 2020 року виплачена працівникам 23.03.2020 згідно відомості на виплату та наданого платіжного доручення на перерахування ПДФО та ЄСВ із заробітної плати, за 2 половину лютого 2020 року виплачена працівникам 06.03.2020, - встановлено, що колишній працівник ОСОБА_2 , що працював програмістом прикладним, 18.10.2019 звільнився за власним бажанням на підставі власної заяви, наказ № 90-к від 18.10.2019, але йому не було нарахована та виплачено компенсацію за дні невикористаної відпустки, що порушує вимоги ч.1 ст. 83 КЗпП України, - згідно даних особової картки та документів до неї на підприємстві ТОВ «ЮД К» працює працівниця на посаді бухгалтера ОСОБА_3 , яка має сина ОСОБА_4 , 2007 р.н. та виховує його та утримує сина сама. Додаткова відпустка на дітей не впливає на тривалість осинової щорічної відпустки або інших відпусток, надається незалежно від стажу роботи на підприємстві. Отже право на додаткову відпустку мають такі одинокі матері: жінка. Яка виховує дитину без батька. Оскільки п.5 ч.13 ст. 110 Закону України « Про відпустки» визначає одиноку матір, як таку, яка виховує дитину без батька, факт утримання (аліменти) для надання відпустки значення не має. Також термін, статус одинока мати викладений у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9. Чим порушено вимоги ст. 182-1 КЗпП України, ст. 19 Закону України «Про відпустки».

Зазначене свідчить про порушення уповноваженою особою підприємства, що діє на підставі довіреності генерального директора ТОВ «ЮД К» ОСОБА_1 вимоги ч.1 ст. 115 КЗпП України, ч.1 ст. 83 КЗпП України, ст. 182-1 КЗпП України, ст. 19 Закону України «Про відпустки». Таким чином, уповноваженою особою генерального директора підприємства ОСОБА_1 не здійснено контроль: терміну виплати заробітної плати; нарахування та виплату сум компенсації за невикористану відпустку звільненому працівнику; надання додаткової відпустки працівнику, що виховує дитину сама. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП. Представник Фазліч Т.В. захисник ОСОБА_5 з обставинами викладеними у протоколі погодилася, вказавши про усунення всіх недоліків, при цьому прохала розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 04.02.2021 № 18/4.1-644-ПТ-9, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлена, про що свідчить її підпис та пояснення про усунення порушень;

- копією акту інспекційного відвідування № 18/4.1-644 від 03.02.2021, відповідно до якого під час перевірки ТОВ «ЮД К» встановлені порушення трудового законодавства.

За таких обставин вважаю, що дії ОСОБА_1 повинні бути правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП, як порушення встановлених термінів виплати заробітної плати та інших вимог законодавства про працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення яке було триваючим, і остання підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , яка офіційно працевлаштована, ступінь її вини, відсутність обставин, що обтяжують її відповідальність, визнання останньою своєї вини та усунення виявлених недоліків, вважаю за необхідне накласти неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 41 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Щербина-Почтовик

29.04.2021