П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №384/193/21

пров. № 3/384/110/2021

21 липня 2021 року смт. Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

у складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.,

з участю серетаря судового засідання Сачко О.С.,

розглянувши (відповідно до закріпленого статтею 279 КУпАП порядку) у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка Кіровоградської області справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на утриманні має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

за участі:

прокурора Білозерцевої Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №7/2021 від 22 червня 2021 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яке передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП за таких обставин. Наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 43 о/с від 03.02.2020 року помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Вільшанського відділення поліції Голованівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Лівандовського Сергія Володимировича, звільнено (за власним бажанням) з Національної поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 03 лютого 2020 року. Відповідно до підпункту «з» пункту першого частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Згідно інформації, що опублікована на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції «https://рublic.nazk.gov.uа» ОСОБА_1 29.05.2021 подав декларацію (після звільнення за 2020 рік) суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. В порушення вимог абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», підпункту третього частини 5 Розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10 червня 2016 року, ОСОБА_1 , будучи належним чином проінформований та ознайомлений з правилами подачі декларацій та правилами роботи в електронній системі, що фактично підтверджується отриманням останнього доступу до заповнення декларації в електронній системі на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, був зобов`язаний подати до 01.04.2021 декларацію (після звільнення) суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, однак подав таку декларацію о 20 годині 55 хвилин 29.05.2021. ОСОБА_1 знаючи про обов`язок подання до 01.04.2021 року електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, вчинивши без поважних причин дію, що полягає у несвоєчасному (поза встановленим законом межами) поданні декларації, перебував у стані безперервного продовження бездіяльності до часу подання декларації, безперервно порушував закон з 01.04.2021 00 год. 00 хв. по 20 год. 55 хв. 29.05.2021 включно. Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою, яка припинила 03 лютого 2020 року виконання обов`язків помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Вільшанського відділення поліції Голованівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, тобто діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену підпунктом «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та відповідно примітки до статті 172-6 КУпАП є суб`єктом правопорушення, в порушення частини 1 статті 45, абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 29 травня 2021 року о 20 год. 55 хв., без поважних причин подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила таку діяльність за минулий 2020 рік (після звільнення). У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнав та пояснив, що він подавав декларацію за 2020 рік перед звільненням, а про необхідність подати декларацію після звільнення працівниками відділу кадрів Вільшанського ВП йому не було роз`яснено. Від подання декларації він не ухилявся, після отримання повідомлення НАЗК ним було подано таку декларацію. Разом з цим, надав до суду пояснення, у якому зазначив, що до 01.04.2021 намагався подати декларацію за 2020 рік, однак офіційний сайт зависав, оскільки він проживає у сільській місцевості зі слабким інтернет зв`язком, а потім забув про необхідність подання декларації. Після отримання повідомлення від НАЗК згадав та подав декларацію 29.05.2021. Вважає, що вчинене ним правопорушення не здатне завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, юридичним та фізичним особам, і така шкода фактично не була заподіяна. Просить звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП та закрити провадження по даній справі.

Прокурор Білозерцева Н.С. в судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, зазначила, що про необхідність подання декларації за 2020 рік після звільнення ОСОБА_1 було відомо. Поважних причин невиконання ним обов`язку щодо подання декларації після звільнення у судовому засіданні не було встановлено. Заперечувала щодо застосування до ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП. Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , прокурора, всебічно і об`єктивно дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, які є належними та такими, що повністю узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, надавши їм належну оцінку, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно зі ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Так, відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 розділу II «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 10.06.2016 р. № 3 (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року № 168/19) декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до пункту 2 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 № 2 декларації (повідомлення) подаються згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб- сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Диспозицією ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що згідно із наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 30.03.2017 № 64 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Вільшанського відділення поліції Голованівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області з 30 березня 2017 року(а.с.24) .

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 03.02.2020 № 43 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Вільшанського відділення поліції Голованівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області 03 лютого 2020 року звільнено за п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.23).

Відповідно до розписки від 03.02.2020, ОСОБА_1 отримав трудову книжку, військовий квиток, обхідний лист, витяг з наказу про звільнення, де поставив свій підпис.

Крім того, 03 лютого 2020 року, ОСОБА_1 ознайомлено під підпис з зобов`язаннями для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування, про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби (а.с.30-31).

Отже, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування не пізніше 00 год. 00 хвилин 01 квітня 2021 року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що декларацію після звільнення ОСОБА_1 подано лише 29 травня 2021 року о 20 год. 55 хв., тобто несвоєчасно.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та суб`єктом на якого поширюється дія Закону, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не був обізнаний про необхідність подання декларації не є слушними, так як згідно доданої до протоколу копії розписки встановлено, що 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 під підпис був ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» (а.с.30-31), що свідчить про те, що йому було відомо про обов`язок подати декларацію типу після звільнення в установлений законодавством строк, проте останній своїх обов`язків не виконав, чим допустив порушення вимог фінансового контролю.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про малозначність правопорушення, то суд не може прийняти їх до уваги, оскільки ОСОБА_1 порушено вимоги ЗУ «Про запобігання корупції», який визначає засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, щодо системи об`єктивного фінансового контролю за майновим станом публічних службовців, тобто вчинене протиправне, винне діяння за яке законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому ст. 23 КУпАП передбачено, що стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності правопорушення суддя може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, проте законодавство не містить їх або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі правопорушення, які не становлять шкідливості й не завдають збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Виходячи із суті вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суворості передбаченого за дане правопорушення стягнення, завдань кодексу України про адміністративні правопорушення та мети адміністративного стягнення визначеної у ст.ст.1, 23 вказаного Кодексу, твердження ОСОБА_1 про можливість застосування до нього ст.22 КУпАП та закриття провадження в справі через малозначність вчиненого, є безпідставними і не ґрунтуються на нормах закону.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність прямого умислу на вчинення правопорушення та відсутність істотної шкоди інтересам суспільства не є таким критерієм, за яким можливо оцінити малозначність інкримінованого йому діяння, оскільки дії, вчинені особами, які притягуються до відповідальності за таке правопорушення, в подальшому можуть слугувати негативним прикладом для інших суб`єктів адміністративних правопорушення, пов`язаних з корупцією.

Більш того, порушення вимог щодо фінансового контролю особами, уповноваженими на виконання функцій держави, є суттєвим посяганням на порядок здійснення державою превентивних антикорупційних механізмів.

З урахуванням викладеного, доводи ОСОБА_1 про звільнення його від адміністративної відповідальності за малозначністю є непереконливими, з огляду на те, що адміністративне правопорушення вчинене ним, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не може бути визнано малозначним, оскільки є корупційним правопорушенням, тяжкість якого обумовлена ступенем недовіри суспільства до осіб, уповноважених на виконання функцій держави.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи ОСОБА_1 , його майнового стану та ступеню вини, характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, який не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути 454 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 280, 283, 285, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бузникувата Вільшанського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору на користь держави. Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік правопорушень. Постанова може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-289 КУпАП до Кропивницького апеляційного суду через Вільшанський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу. Строк звернення постанови до виконання - протягом трьох місяців з дня її винесення. Повний текст постанови складено та оголошено 23 липня 2021 року.

Суддя О.О. Сорокіна