Справа № 175/1850/21
Провадження № 3/175/741/21
Постанова

Іменем України

08 липня 2021 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Ребров С.О. за участю особи, яка притягується ОСОБА_1 , його захисника Токарєва В.В. розглянувши матеріали, що надійшли з ДПП УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

24 квітня 2021 року о 03:30 годині, водій ОСОБА_1 за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район в с. Сурсько-Литовське по вул. Аптечна 3 в порушення вимог п. 2.9 а ПДР керував автомобілем Тойота державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, де результат тесту №54 становить 1.86 проміле, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав пояснив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, але автомобілем не керував, за кермом був інший водій, а саме житель с. Сурсько-Литовське з яким він їхав до магазину та який зник після зупинки поліцією, після зупинки він пересів на місце водія і залишився з ОСОБА_2 .

Його захисник Токарєв В.В. просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, зокрема посилаючись на відсутність доказів керування ОСОБА_1 автомобілем у стані сп`яніння.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

За приписами ч. 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного, що провина ОСОБА_1 за вказаних у адміністративному протоколі обставин підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 129004 від 24 квітня 2021 року, рапортом працівника поліції, результатами газоаналізатора «Драгеру», де результат тесту №54 становить 1.86 проміле, дослідженим у судовому засіданні відеозаписом із якого вбачається, що ОСОБА_1 зауважив, саме він керував автомобілем та був після святкування весілля. Проїхав незначну відстань, а тому просив його пробачити. Поводив себе зухвало, провокував працівників поліції на отримання хабаря. Після перегляду відеозапису у судовому засідання у суду не виникає сумнівів щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожний наведений вище письмовий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним письмовим доказам, оскільки вони узгоджуються між собою.

Доводи ОСОБА_1 про свою невинуватість, зазначені ним і його захисником у судовому засіданні, не спростовують зазначені докази, які у своїй сукупності свідчать про порушення ним вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху України і скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та суд вважає, що ОСОБА_1 намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також особу ОСОБА_1 відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, суд приходить до переконання, піддати його мірі адміністративного стягнення передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом (ст. 401 КУпАП).

Згідно ст. 4 Закону України про «Судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатної особи у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 23, 40-1, ч. 1 ст. 130, 268, 276, 277, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З урахуванням частини другої статті 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП та примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби, стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. (отримувач: ГУК у Дн-кій обл/ОТГсмтСлобож/22030101, код отримувача за банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунок отримувача UA00004457, «00» Без деталізації за відомчою ознакою).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Постанова набрала чинності _____________________року.

Суддя С.О. Ребров