Головуючий суддя
в суді І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/117/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Потапенко А.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Проценко Ю.В.,

прокурора - Вдовенко Л.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ржищів Київської області, громадянина України, який працює на посаді головного спеціаліста УСЗН Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області, депутат VIII скликання Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого. 1 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу стосовно ОСОБА_1 було передано для розгляду головуючому судді Потапенку А.В.

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 451 від 28 квітня 2021 року (дату протоколу уточнено) встановлено, що ОСОБА_2 , будучи депутатом VIII скликання Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", в порушення вимог ст. 59-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 1 та 2 ч. 1 ст. 28 і ч.2 ст. 35-1 Закону, не повідомив Ржищівську міську раду Київської області про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник перед постановкою на голосування питання "Про продовження фізичній особі- підприємцю ОСОБА_2 дії договору строкового сервітуту №87 від 24 вересня 2015 року", який є його рідним братом, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор Вдовенко Л.М. у судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Зазначила, що протокол фізично не міг складатись у м. Ржищів, оскільки він об`ємний, тому він дооформлювався у м. Ржищеві, а основний текст складений був у м. Києві.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що його брат користується земельною ділянкою, розміром 30 кв.м. близько 15 років, на черговій сесії вирішувалось питання про подовження дії договору строкового сервітуту на цю земельну ділянку. На сесії були присутні всього 23 депутати, він утримався від голосування, знаючи про те, що не можна голосувати про питання щодо родичів, інші 22 депутати проголосували "за", тобто його голос не був би вирішальним під час прийняття вказаного рішення. Про те, що необхідно було повідомити про наявність конфлікту інтересів, він не знав. Крім того, зазначав, що у протоколі багато помилок, дата протоколу вказана 2020 року, місце складення вказано - м. Київ, хоча фактично протокол складався у м. Ржищів у залі засідань міської ради, дата народження його брата у протоколі вказана неправильна. Під час вручення протоколу пояснення він не давав, відмовився від підпису і від отримання протоколу.

Отже, під час судового засідання було встановлено, що після доопрацювання дата протоколу уточнена - 28 квітня 2021 року, дата народження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце складення протоколу - м. Київ.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Ржищівської міської ради Київської області (восьме скликання) "Про підсумки виборів та початок повноважень Ржищівської міської ради Київської області" № 04-01-08 від 24 листопада 2020 року, ОСОБА_1 набув повноважень депутата зазначеної ради.

05 лютого 2021 року на засіданні чергової 04 (позачергової) сесії Ржищівської міської ради Київської області восьмого скликання до порядку денного було включено питання про продовження фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 дії договору строкового сервітуту № 87 від 24 вересня 2015 року.

Відповідно до протоколу результатів поіменного голосування за проект рішення 40 "Про продовження фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 дії договору строкового сервітуту № 87 від 24 вересня 2015 року" ОСОБА_1 проголосував "утримався", решта 22 депутати, з 23 присутніх, проголосували "за".

Згідно з інформацією відділу ДРАЦС у Київські області Управління державної реєстрації, наданої листом від 09 квітня 2021 року № 14291/5.2.21 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним братом ОСОБА_1 .

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12 березня 2021 року встановлено, що на 04 позачерговій сесії Ржищівської міської ради Київської області, яка відбулась 05 лютого 2021 року, під час голосування питання про продовження фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 дії договору строкового сервітуту № 87 від 24 вересня 2015 року, він утримався від голосування, що підтверджується протоколом результатів поіменного голосування. Відповідно до ст. 251, 252 КУпАП суд не враховує ці письмові пояснення, оскільки вони не підписані ОСОБА_1 . Разом із тим, суд приймає до справи усні пояснення, надані ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 та 280 КУпАП суд повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчого комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, у тому числі й депутати місцевих рад, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про запобігання корупції" правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та суддів судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Відповідно до ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат міської ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про конфлікт інтересів під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Частиною першою статті 172-7 КУпАП, передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідальність за ст. 172-7 КУпАП настає за умови наявності чотирьох взаємозумовлених і взаємопов`язаних елементів: об`єкта та об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони: неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Відсутність хоча б однієї з вказаних ознак виключає наявність корупційного діяння.

Суб`єктивна сторона правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно вчиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов`язків, тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, можна констатувати, що порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

При цьому, суддя звертає увагу, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, є наявність реального конфлікту інтересів.

Відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (абз. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції»).

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією" зазначено, що аналіз термінів "потенційний інтерес" та "реальний інтерес", які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Дослідивши матеріали справи, встановлено, що вони не містять даних про наявність усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час голосування. Так, в матеріалах відсутні дані, що прийняття рішення Ржищівською міської радою Київської області відбулося за наявності суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його повноваженнями, які вплинули на об`єктивність або неупередженість прийнятого рішення. Утримання від голосування ОСОБА_1 щодо питання про продовження фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 дії договору строкового сервітуту № 87 від 24 вересня 2015 року ніяким чином не вплинуло на кінцевий результат голосування всіх присутніх депутатів, оскільки абсолютна їх більшість проголосувала саме за продовження дії договору строкового сервітуту фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 .

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на те, в чому саме суперечність між приватним інтересом і депутатськими повноваженнями знайшла свій вияв або вплив на прийняття рішення міською радою.

Отже, відсутність хоча б одного з елементів складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 284 КУпАПпо справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову, зокрема про закриття справи.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: - наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; - наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; - наявність повноважень на прийняття рішення; - наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Беручи до уваги визначення поняття "реальний конфлікт інтересів", згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль окремої особи при прийнятті рішення колегіальним органом, можна констатувати, що голосування окремою особою само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між її діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом. Те саме випливає з положень ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування", які регламентують питання, що вирішуються районними і обласними радами виключно на їх пленарних засіданнях, тобто колегіальним органом. Іншими словами, у разі, якщо, наприклад, депутат місцевої ради, який виконує свої повноваження у складі такого колегіального органу голосує, він одноособово не приймає такого рішення, таке рішення приймається колегіальним органом більшістю голосів. Відтак відсутній прямий і безпосередній причинно - наслідковий зв`язок між голосуванням та прийняттям рішення. Голосування депутата є його обов`язком, тобто участь у такому голосуванні є здійсненням депутатом його представницьких повноважень. Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Рішення по вказаному питанню приймалося колегіальним органом із дотриманням передбаченої законодавством процедури без будь-яких зауважень і заперечень, докази зворотного у суду відсутні. Під час обговорення та голосування депутатів із цього приводу на сесії місцевої ради, ОСОБА_1 жодним чином не впливав і не міг вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання повноважень депутатами місцевої ради. ОСОБА_1 утримався під час голосування за прийняте рішення.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що наявний конфлікт інтересів не може вважатися реальним, та не містить ознак визначених у примітці до статті 172-7 КУпАП, оскільки старшим оперуповноваженим 1-го сектору (протидії корупції) УСР в Київській області ДСР Національної поліції України майором поліції Троян О. у протоколі та доданих до нього матеріалах не доведено факту суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття вищезазначеного рішення.

Враховуючи вище викладе, суд приходить до висновку, що а ні у протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в матеріалах справи не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження об`єктивної сторони даного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня наявність реального конфлікту інтересів, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не вчинив дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАПу зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 24, 33, 37, 38, 172-7, ч.1 ст. 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя