Справа №: 343/1135/21
Провадження №: 3/0343/386/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Тураш В. А.,

секретаря - Лукань О.З..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду адміністративний матеріал, який надійшов від ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на посаді майстра лісу ДП «Вигодський лісгосп», розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей немає,раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

з участю : особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Вовк В.В.

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458065 від 10.06.2021, ОСОБА_1 , 10.06.2021 о 20:51 год в с.Лолин по вул.І.Франка, керував транспортним засобом VW PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

ОСОБА_1 , у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП заперечив, та пояснив, що 10.06.2021, біля 12.00 год він, приїхав на автомобілі VW PASSAT до себе додому в АДРЕСА_1 , та залишив вказаний автомобіль біля свого будинку. Біля 20.00 год цього ж дня він пішов до автомобіля, щоб забрати свої особисті речі. В цей час до нього під`їхали працівники поліції та попросили пред`явити документи на автомобіль. Оглянувши документи, працівник поліції почав стверджувати, що він перебуває у стані сп`яніння і запропонував йому пройти тест . Він пояснював працівникам поліції, що уже з 12.00 год він перебуває вдома, та не керував з цього часу транспортним засобом. Працівник поліції почав складати якийсь документ, копію якого йому не вручили , як і не ознайомили з його текстом. Свою вину не визнає, оскільки у вказаний в протоколі час він транспортним засобом не керував, а тому не може бути притягнути до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, а саме: за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із цим просив провадження у справі закрити через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Вовк В.В. (договір про надання правової допомоги від 29.06.2021 а.с.15) в судовому засіданні зазначив, що працівники поліції не долучили до матеріалів адміністративної справи будь які докази, що можуть підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений в протоколі час. Просив провадження у справі закрити через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Вовк В.В., дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи, суд прийшов до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного:

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

На встановлення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, окрім протоколу серії ДПР18 №458065 від 10.06.2021, суду також надано:

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в Долинську БПЛ від 10.06.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с.2), рапорт поліцейського СРПП ВП №1 (м.Долина) ст.сержанта поліції Костецького Р.І.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Вовк В.В., не спростовуючи відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, заперечували, що останній 10.06.2021 о 20:51 год. в с.Лолин по вул.І.Франка керував транспортним засобом VW PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 , вказують, що автомобіль перебував в нерухомому стані.

Тому доказуванню підлягає, серед іншого, й факт керування особою транспортним засобом.

Відповідно до приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів.

У відповідності до п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом, це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

За такого знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані або з ознаками сп`яніння не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Разом з тим, матеріали провадження не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 , керування транспортним засобом, в розумінні визначення поняття керування , передбаченого у вказаних вище нормативно-правових актах.

В судовому засіданні було оглянуто відеофайли з оптичного диску долученого до матеріалів даної адміністративної справи, на яких наявний напис: оптичний диск з відеозаписом відносно гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст.130КУпАП від 10.06.2021 (а.с.8).

З даних відеозаписів вбачається , що відеофіксація розпочинається о 20 годині 53 хвилині 10 червня 2021 року з розмови поліцейських з ОСОБА_1 . При цьому транспортний засіб марки VW PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 , припаркований на подвір?ї (двигун не включений). Записи містять відомості про те, що ОСОБА_1 , не визнавав факту керування цим транспортним засобом на протязі всього часу спілкування із поліцейськими. Записи не містить однозначних фактичних даних, які б підтверджували факт керування транспортним засобом саме ним.

Відеозаписи містять відомості лише про події, які мали місце 10 червня 2021 року, коли транспортний засіб перебував на подвір?ї та ними не зафіксовано моменту його руху, що також свідчить про відсутність доказів, які би підтвердили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

При цьому, оглядом відеозаписів не виявлено жодного моменту, на якому б було зафіксовано рух транспортного засобу або факт керуванням ОСОБА_1 чи знаходження останнього безпосередньо за кермом автомобіля о 20:51 годині 10.06.2021, як про це зазначено в протоколі.

Таким чином, за результатами огляду відеозаписів, доданими працівниками патрульної поліції до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що обставини події, які зафіксовані на відео не відповідають обставинам, викладеним у адміністративному протоколі та не спростовують доводів ОСОБА_1 та його захисника. адвоката Вовка В.В.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Отже, в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №458065 від 10.06.2021 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Вищенаведені факти, встановлені в судовому засіданні, у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З наданих на підтвердження вини ОСОБА_1 доказів не встановлено, поза розумним сумнівом, що останній керував транспортним засобом VW PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 10.06.2021 о 20.51 год в с.Лолин по вул.І.Франка, та в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП вказує на відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння і містить обов`язкову умову - керування транспортним засобом, а не вказує на відмову особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння - без умови керування транспортним засобом, то зважаючи на те, що в судовому засіданні не підтвердився факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , то суд прийшов висновку, про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, надаючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, а також беручи до уваги те, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі ст. 62 Конституції України , ст. 130 КУпАП, постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", керуючись ст.ст. 247,283,284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: В.А. Тураш