Житомирський апеляційний суд
Справа №289/692/21 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В. з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

встановив:

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 гривень на користь держави.

Згідно постанови суду, 15.04.2021 о 07 год. 55 хв. ОСОБА_1 по вул. Великій Житомирській у м. Радомишль Житомирської області, керував автомобілем марки «ВАЗ 21053», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу Drager Alcotest 6820 у присутності двох свідків, результат тесту 0,72 %.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду щодо нього є необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

На його думку суд формально підійшов до встановлення обставин справи, своє рішення належним чином не обґрунтував, оскільки не вчиняв жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, зокрема, і в частині витребування у поліції доказів з власної ініціативи, не з`ясував чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (відеозаписи з нагрудних камер патрульних поліцейських, допит свідків, тощо).

Вважає, що пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки вони в судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, з приводу використання приладу «Драгер 6820», яким було проведено огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, а тому його показники не можуть вважатися допустимим доказом.

Проходячи тест, він помітив що працівник поліції надав тестер з ознаками його попереднього використання та не звернув уваги на це уваги, до того ж був упевнений у своїй цілковитій тверезості.

Зазначає, що його письмові пояснення про те, що він щиро розкаявся, не підтверджує керування цим транспортним засобом у стані сп`яніння.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до змісту ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В п. 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 123862 від 15.04.2021, чек- тестом №45 від 15.04.2021 року приладу Drager Alcotest 6820 та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно яких проба огляду на стан сп`яніння позитивна та становить 0,72 %, письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 , згідно яких останній з правопорушенням згоден, вину у вчиненому визнає та щиро кається.

ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, а саме ч. 5 ст. 121 КУпАП, що підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, забезпечене не в автоматичному режимі серії БАБ № 922187 від 15.04.2021 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 2) та письмових пояснень (а.с.3) ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом згоден, напередодні 14.04.2021 року вживав спиртні напої, щиро розкаювався та просив суворо не карати.

Доводи апелянта про недопустимість такого доказу як результат тесту, з підстав відсутності сертифіката на використаний технічний засіб «Drager Alcotest 6820», а також свідоцтва про проходження повірки цим засобом є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вимоги про надання йому таких доказів працівникам поліції не заявляв.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків апеляційний суд не знаходить, докази на які послався суд відповідають ст. 251 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що працівники поліції при проведенні огляду ОСОБА_1 дотримались вказаних положень Закону, в протоколі зазначено, що огляд проведено у присутності двох свідків за згоди водія за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, ці обставини посвідченні підписами ОСОБА_1 , а також і свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , жодних заперечень чи незгоди з результатами він не висловлював, а тому відсутні підстави для визнання огляду недійсним.

Враховуючи зазначене висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

На переконання апеляційного суду висновки суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Суд першої інстанції детально проаналізував кожен доказ дав їм оцінку як самостійно такі і взаємозв`язку, а тому апеляційний суд вважає вказане судове рішення законним та обґрунтованим та підстав для його зміни чи скасування не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2021 року щодо нього - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук