БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/456/21
Провадження № 3/730/199/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р. м. Борзна

09 червня 2021 року суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В.,

за участю секретаря судового засідання Магомедової О.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 - адвоката Биковця В.В.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. В. Загорівка, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягується до адміністративної відповідальності) 31.05.2021 року приблизно о 16.00 годині за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини - ОСОБА_2 (виражався нецензурною лайкою, висловлював погрози), чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю, тобто, щодо особи, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон).

Вказаних висновків суд дійшов, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, як-то: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, а також потерпілої, свідків, керуючись законом і правосвідомістю, виходячи з наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, зазначив, що у протоколі все зазначено не вірно, оскільки дружину він не бив, психологічного насилля щодо неї не вчиняв. 01.06.2021 року він був вдома, дивився телевізор, як раптом з`явилися працівники поліції та його побили. Протокол складено неправомірно, оскільки працівники поліції не розібралися у ситуації. З приводу його побиття працівниками поліції він звернувся до ДБР, а також зробив відповідну заяву у суді.

На запитання суду пояснив, що дійсно 31.05.2021 року вдома була сварка із дружиною, оскільки вона забрала його кошти з автомобіля, які він привіз напередодні з заробітків. Вказані кошти були не тільки його, оскільки їх частина належала його друзям, з якими він працював. Підтверджує, що сварка дійсно була, він кричав, однак сварка виникла через дії дружини, бо вона його спровокувала.

Про події, що є предметом розгляду, а саме домашнього насилля, що відбулося 31.05.2021 року, розповідає неохоче, акцентуючи постійно увагу суду на неправомірних діях працівників поліції 01.06.2021 року.

Будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень суду, потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що останнім часом в сім`ї постійно виникають сварки. Вони відбуваються через те, що ї чоловік зловживає алкоголем, після чого він стає неадекватним та агресивним, через що вона боїться за своє здоров`я та у такі дні змушена тікати з хати та ночувати у родичів. Коли ОСОБА_3 перебуває у стані сп`яніння, він постійно на потерпілу кричить, знаходить дрібні причини для сварок, чіпляється до неї. 29.05.2021 року її чоловік приїхав з Києва з заробітків. Після приїзду він пішов до сусіда ОСОБА_4 вживати алкоголь. Потерпіла лягла спати, однак прийшов ОСОБА_3 та спитав її, де спирт. Вона сказала, що нічого давати йому не буде, на що він розлютився та сказав їй, що зараз її винесе з хати. Після чого він знайшов спирт, налив собі та випив. Враховуючи таку ситуацію, потерпіла зрозуміла, що зараз чоловік буде вести себе погано, вона вдяглася та пішла ночувати до людей, бо боялася, оскільки він стає агресивним, кричить, нецензурно лається. 31.05.2021 року її чоловік пив з сусідом ОСОБА_5 на лавці перед домом. Коли вона вийшла з дому, то чоловік почав знову її ображати, погрожувати їй, а тому потерпіла викликала поліцію. В цей час чоловік заховався в хату та закрив двері на засов, через що потерпіла не могла довгий час потрапити додому, а також заночувати вдома, а тому їй прийшлося ночувати у людей. Додатково зазначила, що 31.05.2021 року її чоловік сильно кричав на неї, гнався за нею, вона від нього втікала, це бачила сусідка, яка сказала їй, що може її забрати до себе. Чоловік був дуже п`яний, вів себе неадекватно, облаяв сусідку матюками.

На запитання суду потерпіла пояснила, що погрози від чоловіка вона чує в останній час постійно, він лається, її ображає. До поліції раніше не зверталася, оскільки з ними проживав її син та він хоч якось міг її захисти, але зараз він поїхав на навчання, а тому захистити її нікому. Коли була сварка, через яку вона викликала поліцію, вони були лише вдвох. Така агресивна поведінка чоловіка викликає у неї побоювання за свою безпеку, оскільки вона відчуває себе беззахисною перед чоловіком, який є неадекватним та агресивним. Захистити себе самостійно вона не може, дії чоловіка носять для неї залякувальний характер, як цьому протистояти, вона не знає, просить захисту у суду.

Під час надання пояснення суду та відповідей на питання учасників судового розгляду видно, що потерпіла перебуває у пригніченому стані, емоційно переживає, згадуючи події, про які розказує, плаче.

На запитання суду, чи каже потерпіла правду, ОСОБА_3 зазначив, що вона каже неправду, він є адекватною людиною, однак дійсно влаштував сварку, під час якої лаявся на дружину, але виключно через те, що вона забрала кошти, себе не втримав. Не визнає того, що зловживає алкоголем, вважає, що жінка його обмовляє через погіршення між ними відносин.

В судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень суду, свідок ОСОБА_6 зазначив, що він працює дільничним поліцейським на території, де проживає сім`я ОСОБА_1 . До цього їх особисто не знав, на виклик до цієї сім`ї приїхав вперше. Коли приїхав у складі патруля, побачили потерпілу, яка просила в них захисту від чоловіка, який їй погрожував та ображав, а також не пускав додому. Перед будинком стояла недопита пляшка пива 2 літри. Поспілкуватися з чоловіком не вдалося, оскільки він зачинився в будинку зсередини, вони хотіли виламати двері, однак потерпіла, сказала, що не треба, бо нікому буде ремонтувати, а тому вони домовилися, що вона зателефонує, коли чоловік вийде з хати, аби вони приїхали для з`ясування обставин. Зі слів потерпілої, йому стало відомо, що остання декілька днів не може заночувати вдома через те, що її чоловік п`є, веде себе агресивно, не пускає додому. Через те, що їх не пустили до будинку, вони вимушені були поїхати, однак 31.05.2021 року ще декілька разів заїжджали, однак будинок все одно був зачинений. Через вікна вони бачили силует людини, однак з впевненістю сказати, хто це був, він не може. Вже 01.06.2021 року потерпіла знову зателефонувала до поліції та повідомила, що двері в хату відчинені, а чоловік вдома п`яний. Вони одразу приїхали, зайшли до будинку та побачили на ліжку ОСОБА_1 . Вони його розбудили, він був у стані алкогольного сп`яніння, однак впізнав поліцію за формою, міг розмовляти та відповідати на питання. Хоча одразу після того, як він прокинувся, він почав лаятися як у сторону дружини, так й у сторону працівників поліції. Наголошує, що у присутності працівників поліції, не соромлячись їх, він погрожував дружині, а також ображав її нецензурними словами. У присутності його та дружини було складено протокол. Під час складання протоколу ОСОБА_1 все заперечував, однак відповідав, що він не пам`ятає обставин, що були 31.05.2021 року.

Додатково пояснив, що він, а також його колеги ОСОБА_1 не били, тілесних ушкоджень не наносили, а навпаки, ОСОБА_1 був у такому стані сп`яніння, що, виходячи з хати, впав на землю біля хати та довго не міг піднятися. Все вказане було зафіксовано на телефон потерпілої, яка фотографувала свого чоловіка.

Як зазначив свідок, саме з поведінки потерпілої, яка було дуже схвильованою, у розпачі, просила допомоги, було видно, що у цій сім`ї відбувається домашнє насилля. Тим більше, що ОСОБА_1 продовжував дії, про які зазначила потерпіла, у їх присутності, а саме він продовжував погрожувати потерпілій та ображати її.

В судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень суду, свідок ОСОБА_4 суду показав, що вони разом з ОСОБА_1 29.05.2021 року повернулися з Києва додому з заробітків. Гроші тримав у себе ОСОБА_1 31.05.2021 року до нього прийшов ОСОБА_1 та повідомив йому, що гроші забрала його дружина, через що вдома у них відбувся скандал. Він це все йому розповів та пішов до себе. 01.06.2021 року він бачив вдень ОСОБА_1 , він був цілий, без ушкоджень, а вже ввечері цього ж дня, побачив ОСОБА_1 , який був у крові. Як повідомив ОСОБА_1 , його побили працівники поліції, які зайшли до нього у хату, заламали його та 5 хвилин били кулаками. Хто саме викликав поліцію та чому, свідок не знає, зі слів ОСОБА_1 , поліція приїхала через викрадення грошей.

В судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих пояснень суду, свідок ОСОБА_5 суду показав, що він є сусідом ОСОБА_1 . Знає цю сім`ю як порядну, однак сварки в них є, причин цих сварок не знає, оскільки про самі сварки йому розповідає ОСОБА_1 . Востаннє бачив ОСОБА_1 лише 29.05.2021 року, а після цього лише побачив його вже 02.06.2021 року, він був побитий, та, як пояснив сам ОСОБА_1 , це зробили працівники поліції. Також він розповів про сварку з дружиною, яка забрала гроші. Більше йому нічого не відомо, особисто нічого не бачив.

Згідно ст. 1 Закону у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: … 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 4) економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; 5) запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 12) протидія домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на припинення домашнього насильства, надання допомоги та захисту постраждалій особі, відшкодування їй завданої шкоди, а також на належне розслідування випадків домашнього насильства, притягнення до відповідальності кривдників та зміну їхньої поведінки; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 15) сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 3 Закону передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні, або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

З урахуванням того, що згідно Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Також, Конституція декларує право кожного на повагу до його гідності, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Як убачається з матеріалів цієї справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення; відомостями, що містяться у матеріалах у їх сукупності, у т.ч. пояснень потерпілої, а також поясненнями самої особи, що притягується до адміністративної відповідальності, наданими в судовому засіданні, а також самої потерпілої та свідків.

При цьому, суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки останні не бачили подій, що є предметом розгляду у даній справі, а акцентують увагу на побитті ОСОБА_1 працівниками поліції.

Фактично, на переконання суду, вказані свідки були викликані захистом лише для підтвердження факту побиття ОСОБА_1 працівниками поліції, оскільки жоден з вказаних свідків так й не зміг повідомити про події, що відбувалися 31.05.2021 року. Однак, в цій частині суд не бере вказані показання свідків та не оцінює їх, оскільки це не є предметом розгляду цієї справи, а тим більше, як зазначив сам ОСОБА_1 , ним подано заяву до ДБР з приводу його побиття.

Що стосується того, що дружина забрала/викрала коши ОСОБА_1 , то вказане суд оцінює критично, оскільки, по-перше, не доведено сам факт заволодіння цими коштами, /суду не надано жодного доказу, що такі кошти були взагалі/, тим більше, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості вирішити це питання цивілізовано, шляхом звернення до правоохоронних органів у відповідності до чинного законодавства. По-друге, у даному випадку, для суду не має значення причина конфлікту, що стало підставою для вчинення домашнього насильства. Жодних підстав немає для виправдання домашнього насильства щодо будь-якого потерпілого, який фактично є жертвою такого насильства.

Також, суд враховує, що домашнє насильство, відповідно до положень ст. 173-2 КУпАП, являє собою умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи фактичне настання фізичної шкоди або шкоди психічному здоров`ю потерпілому.

Оцінюючи можливість настання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, суд має врахувати, що самі по собі нецензурні, брутальні висловлювання, образи та таке інше не утворюють домашнього насильства та складу адміністративного правопорушення. Це відбувається лише у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У цій справі безсумнівно встановлено судом, що дії ОСОБА_1 викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім того, у цій справі, суд також убачає ознаки економічного насильства щодо потерпілої, а саме форми домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними. Як зазначає потерпіла, їй неодноразово доводиться ночувати у інших людей через агресивну поведінку свого чоловіка. Однак, дане правопорушення ОСОБА_1 не інкримінується, а тому суд позбавлений можливості розглянути дане питання у межах цієї справи.

Таким чином, характер вчиненого порушення з боку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідчить про наявність в його діях складу даного правопорушення - вчинення домашнього насильства у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 173-2 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Визначаючи вид стягнення суд також бере до уваги, що в судовому засіданні ОСОБА_1 не розкаявся щодо своїх дій, не висловив жалю, не засудив своїх дій щодо дружини, а навпаки поставив свою поведінку на другий план, вважає її нормальною, та акцентував увагу суду лише на факті його побиття працівниками поліції.

На думку суду, застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді громадських робіт є найбільш доречним та спричиняє негативні наслідки особистого характеру саме для правопорушника, не обтяжує сімейний бюджет. При цьому, суд вважає, що стягнення у виді штрафу, у даному конкретному випадку, не буде достатнім заходом впливу на ОСОБА_1 , який має усвідомити наслідки своєї негативної поведінки. Одночасно суд враховує, що ОСОБА_1 офіційно не працює.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Крім того, ураховуючи той факт, що згідно із ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Як зазначається у ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом, сварки у сім`ї відбуваються систематично, що не заперечується обома сторонами конфлікту. Й хоча судом достеменно не встановлена природа цих сварок, за повідомленням потерпілої, яка попереджалася про кримінальну відповідальність, причиною вказаних сварок та занепаду сім`ї є зловживання ОСОБА_1 спиртними напоями, що останній не визнає та не розуміє цього.

А тому, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, з метою реалізації комплексного підходу до вирішення проблеми насильства, суд вважає за необхідне направити ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

Також, враховуючи те, що у судовому засіданні ОСОБА_1 заявив про його побиття працівниками поліції, долучив виписку з медичної карти хворого, та просив вважати це заявою про злочин, суд вважає направити копію даною постанови до територіального управління ДБР, що розташоване у м. Києві, для перевірки фактів, викладених у поясненнях ОСОБА_1 , та прийняття відповідного рішення. Одночасно суд повідомляє уповноважену особу, що ОСОБА_1 під час судового засідання повідомив, що він також вже вернувся із відповідною заявою до ДБР.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 173-2, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 35 годин.

Направити ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Копію даної постанови направити до територіального управління ДБР, що розташоване у м. Києві (бул. Лесі Українки, буд. 26 (7 поверх), м. Київ, 01133) - для перевірки фактів, зазначених ОСОБА_1 , та прийняття рішення у встановленому законом порядку.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя Ріхтер В.В.