Справа № 127/7057/21
Провадження № 33/801/598/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шлапак Д. О.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Степановим Ігорем Олександровичем, на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Частково не погодившись з цією постановою, 08 липня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції змінити шляхом виключення з неї посилань на визнання його винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник зазначив, що у випадку закінчення строків накладення адміністративного стягнення питання про наявність в діях особи вини вирішенню не підлягає.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Степанов І. О., підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, зазначених у цій скарзі, прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами i посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах ix компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 47-01/26/21 від 17 березня 2021 року ОСОБА_1 , звільняючись з посади заступника начальника Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області з питань взаємодії з органами місцевого самоврядування та громадськістю, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням). Так, згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 листопада 2019 року № 1114 о/с ОСОБА_1 звільнено із посади заступника начальника Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області з 19 листопада 2019 року. Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» він є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та є особою, яка, згідно з приміткою до статі 56 Закону, займає відповідальне та особливо відповідальне становище. Тому, згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону, ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення. Однак, ОСОБА_1 будучи суб`єктом, який з 19 листопада 2019 року припинив виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларацію перед звільненням не пізніше 00 хв. 00 год. 18 грудня 2019 року. Разом з тим, декларацію перед звільненням він подав лише 05 серпня 2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а. с. 1-6).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 47-01/27/21 від 17 березня 2021 року ОСОБА_1 , будучи звільненим у 2019 році з посади заступника начальника Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області та будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік. Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 19 липня 2018 року № 930 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області. Згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 листопада 2019 року № 1114 о/с ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 19 листопада 2019 року. Таким чином, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» він є суб`єктом на якого поширюється дія Закону та є особою, яка, згідно з приміткою до статті 56 Закону, займає відповідальне та особливо відповідальне становище. Тому, згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення. Так, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, який припинив у 2019 році виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларацію, особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік до 01 червня 2020 року. Декларацію за 2019 рік він подав до Реєстру лише 05 серпня 2020 року о 19 год. 46 хв., вибравши тип декларації «після звільнення», чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

З наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 листопада 2019 року № 1114 о/с вбачається, що ОСОБА_1 , заступника начальника Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області з питань взаємодії з органами місцевого самоврядування та громадськістю, звільнено із займаної посади з 19 листопада 2019 року (а. с. 14).

19 листопада 2019 року ОСОБА_1 надав розписку про те, що він повідомлений про необхідність подання електронної декларації про майно, доходи та зобов`язання фінансового характеру за 2019 рік до 01 квітня 2020 року (а. с. 17).

Згідно інформації з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій (а. с. 11) ОСОБА_1 декларацію «після звільнення» та декларацію «перед звільненням» подав 05 серпня 2020 року.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового контролю відповідно до цього Закону.

Так, ОСОБА_1 відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, є суб`єктом на якого поширюється дія Закону та є особою, яка, згідно з приміткою до статті 56 Закону, займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до статті 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму частини першої статті 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (далі - декларація перед звільненням).

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 2 і розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції» декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, яке зареєстровано у Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, затверджено порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у пп. 2 п. 5 розділу ІІ якого визначено, що декларація перед звільненням - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, зокрема того, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності згідно Закону України «Про запобігання корупції», припинив виконання функцій держави 19 листопада 2019 року, тому зобов`язаний був подати декларацію перед звільненням не пізніше 00 хв. 00 год. 18 грудня 2019 року, а декларацію за минулий 2019 рік до 01 червня 2020 року, проте подав їх 05 серпня 2020 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції в частині закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення ніким не оскаржується, тому, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не переглядається.

В інформаційному листі ВССУ від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» було констатовано, що вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. Сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. Якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення повинен дослідити всі обставини справи, встановити, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закрити провадження у справі.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що у випадку закінчення строків накладення адміністративного стягнення питання про наявність в діях особи вини вирішенню не підлягає, апеляційний суд вважає безпідставними, а тому відхиляє їх.

На підставі викладеного вище, судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Степановим Ігорем Олександровичем, залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук