Справа № 445/323/21
провадження № 3/445/186/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2021року суддя Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М. В. , розглянувши матеріали, що надійшли відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючий,10.12.2020 року був притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 22.02.2021 р., близько 09-45 год., повторно на протязі року, керував автомобілем «Мерседес Бенс» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України

В суд ОСОБА_1 09.03.2021 р., 24.03.2021 р., 13.04.2021 р., не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006 року ,суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оскільки від ОСОБА_1 , не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, вважаю, за можливе справу розглянути у його відсутності, тому, що участь у судовому засіданні з розгляду питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП є правом, а не обов`язком особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Винність правопорушника у вчиненні правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №052991 від 22.02.2021 року, карткою обліку адміністративного правопорушення від 14.11.2020 року, з якої вбачається, що Перемишлянським райсудом Львівської області 10.12.2020 року було накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування строком на один рік, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та іншими матеріалами справи

Враховуючи повну доведеність вини у вчиненні зазначеного правопорушення, яке є грубим, а також відсутність альтернативних видів стягнень, вважаю необхідним піддати ОСОБА_4 адміністративному стягненню, передбаченому санкцією ч.2 ст.130 КУпАП .

Що стосується адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП у виді оплатного вилучення транспортного засобу, то, як орієнтує Пленум Верховного Суду України у п.28 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, оплатне вилучення транспортного засобу може бути допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч.6 ст.121, ч.2 та 3 ст.130 КУпАП. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Кому належить автомобіль , яким керував ОСОБА_1 , з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, а тому не може бути оплатно вилучений.

Керуючись ст.ст.130 ч.2,268,276,277,283-285 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з правопорушника на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Згідно ст. 307 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя:М. В. Бакаїм