Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Харченка О.А. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 року в справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.11.2021 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 18 вересня 2021 року о 02 годині 08 хвилин ОСОБА_1 , який на 87 км а/д М-05 Київ-Одеса керував автомобілем "Volvo" д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник Харченко О.А. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не заслухав пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та працівника поліції ОСОБА_4 з приводу розбіжностей відомостей на відеозаписі та в протоколі про адміністративне правопорушення, а також відсутні свідків на відеозаписі, у зв`язку з чим висновки суду про вчинення ОСОБА_1 правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

Захисник вказує, що після зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу працівники поліції з незрозумілих причин запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в м. Києві, а не в м. Білій Церкві, хоча його підзахисний погоджувався пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, як це передбачено п.п.9, 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), що підтверджується відеозаписом. Також відеозаписом зафіксовано, що працівник поліції повідомляє, що у ОСОБА_1 зіниці реагують на світло, а в протоколі вказано, що навпаки, і сам запис не є безперервним. Оскільки відеозаписом не зафіксовано пояснення свідків, вважає, що це ставить під сумнів достовірність їх письмових пояснень.

Стверджує, що, як встановив слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області в постанові про закриття кримінального провадження від 25.09.2021 шляхом перегляду відеозапису, ОСОБА_1 готовий був проїхати до лікаря, на що працівники поліції повідомили йому, що необхідно буде вирушити в м. Київ. Звертає увагу на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, що унеможливлює прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, і що без усунення недоліків протоколу розгляд справи неможливий.

Також захисник вказує, що за наслідками проведеного працівником поліції огляду не був складений акт, що нібито не дає підстав вважати, що ОСОБА_1 був згідний з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу. До справи не долучено докази, які б підтверджувати факт згоди ОСОБА_1 з результатом огляду, проведеного на місці, та небажання проходити огляд в закладі охорони здоров`я. Відтак, докази, які б беззаперечно доводили винуватість ОСОБА_1 , відсутні.

Крім того, захисник подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді, в якому, посилаючись на норми Кодексу адміністративного судочинства України, поважність причин пропуску строку мотивує тим, що копію постанови отримав 16.11.2021.

До апеляційного суду ОСОБА_1 та захисник Харченко О.А., які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не прибули і не повідомили про поважність причин. А тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подана захисником 26.11.2021, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Посилання в клопотанні на норми Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними, оскільки порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в передбачений ч.1 ст.285 КУпАП триденний строк після закінчення розгляду справи копія постанови вручена або надіслана захиснику не була. Копію судового рішення він отримав 17.11.2021, що підтверджується розпискою. За таких обставин строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Як вбачається з відеозапису, в період з 03:07 по 03:08 годин 18 вересня 2021 року ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння саме в присутності свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Водночас, письмовими поясненнями цих свідків суд не мотивував свої висновки про винуватість ОСОБА_1 , а фіксація пояснень свідків із застосуванням відеозапису нічим не передбачена.

Цим же записом зафіксовано, що, дійсно, спочатку ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Проте після того, як йому повідомили про необхідність проїхати в м. Київ для проходження огляду та вилучили під час поверхневого огляду речовину, схожу на канабіс, від огляду відмовився, незважаючи на те, що поліцейський проінформував його, що після огляду його привезуть назад до його автомобіля, а поки будуть їхати на огляд, біля його автомобіля задля забезпечення безпеки буде знаходитися інший патрульний автомобіль. При цьому мова про заклад охорони здоров`я в м. Біла Церква, як на цьому наполягає захисник, взагалі, не йшла.

Безпідставними є також твердження, що нібито слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, закриваючи кримінальне провадження № 0002212 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, встановив під час огляду відеозапису, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд, але працівники поліції повідомили, що їм потрібно буде проїхати в м. Київ при тому, що вони знаходились поблизу м. Білої Церкви. Зі змісту цієї постанови вбачається, що про такі обставини ОСОБА_1 повідомив вже під час його допиту слідчим як свідка.

Згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Суд першої інстанції погодився з тим, що працівники поліції порушили порядок відеозапису, оскільки долучений до справи відеозапис не є безперервним. Разом з тим, суд вказав, що диск з файлами з портативного відеореєстратора містить безперервний запис з відмовою ОСОБА_1 від огляду.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зауважує, що на диск записано окремі відеофайли тривалістю близько 3-ох хвилин кожен, проте з 02:08 по 02:59 годину відбувалася безперервна фіксація, про що свідчить те, що з того часу, коли закінчується попередній файл, починається наступний. З 03:07 по 03:09 годину ОСОБА_1 в присутності свідків відмовляється від огляду, і вже з 04:03 по 04:09 його знайомлять з протоколом про адміністративне правопорушення. Тобто невеликі перерви у фіксації, дійсно, мали місце. Однак з урахуванням тривалості запису і значимості зафіксованої на ньому інформації для цієї справи цей доказ вірно врахований судом.

Невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП не вбачається, і захисник, викладаючи зміст положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, не конкретизує, в чому саме полягає невідповідність протоколу вимогам закону і без усунення яких недоліків розгляд справи є неможливим. Також захисник не враховує, що вказана Інструкція встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху). Отже, вимоги цієї Інструкції не поширюються на вказану справу.

Згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 була затверджена Інструкція.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Цими нормами передбачено огляд водія на стан наркотичного сп`яніння виключно лікарем у закладі охорони здоров`я з обов`язковим відібранням зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, а не поліцейськими. А тому посилання захисника на те, що ОСОБА_1 оглядався працівниками поліції, які не склали акт огляду, чим не дотримали передбаченої законом процедури, не відповідають дійсності.

Отже, обставини справи з`ясовані суддею місцевого суду повно, всебічно і об`єктивно, що спростовує доводи в апеляційній скарзі про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Харченку О.А. строк апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Харченка Олега Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн