Справа № 635/9231/21
Провадження № 3/635/2977/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року смт. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Назаренко О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директор ФОП « ОСОБА_1 », зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія АПР18 №211144 від 10 листопада 2021 року, 22 жовтня 2021 року приблизно об 11.20 год. на 467 км автошляху М-03 Київ-Харків-Довжанський перевізник ФОП « ОСОБА_1 », надаючи послуги з перевезення пасажирів міжміським автобусним маршрутом «Харків-Котельва» автобусом Volkswagen державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому в автобусі перебував пасажир ОСОБА_2 1972 р.н., який на вимогу інспекторів УНП Харківській області Пройдякова С.О. та ОСОБА_3 не надав останнім чинного сертифікату вакцинації або негативного результату тесту COVID-19, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

13 грудня 2021 року надійшли письмові пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Гончарова Р.І., відповідно до яких- просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, надійшла заява захисника про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі відомостей щодо часу, місця, способу настання обставин цього адміністративного правопорушення, та безпосередньо ролі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, суд зазначає наступне.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, протокол про адміністративне правопорушення Серія АПР18 №211144, складений 10 листопада 2021 року за порушення п.п. 22 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 в редакції від 11.10.2021 р.

Постановою Кабінету Міністрів України №1096 від 20.10.21 «Про внесення змін до постанови КМУ від 09.12.20 р. №1236», в зазначену постанову Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 були внесені зміни, якими скасовано відповідальність перевізника на міжміському автобусному транспорті за відсутність в пасажиру дійсного сертифікату вакцинації або негативного результату тестування на COVID-19.

Тобто зазначеною Постановою Кабінету Міністрів України №1096 від 20.10.21 «Про внесення змін до постанови КМУ від 09.12.20 р. №1236» виключено автоперевізників з кола осіб, відповідальних за наявність в пасажирів сертифікату вакцинації або негативного результату тестування на COVID-19, тобто скасована відповідальність певного кола осіб в тлумаченні ст. 58 Конституції України.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення.

Як вбачається, протокол не відповідає вимогам до змісту протоколу, встановленим ст. 256 КпАП України, зокрема щодо зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до положень ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому, під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

У той же час, підставами застосування норми закону є скоєння діяння, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає відповідальність за його скоєння, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону - застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка не була чинною на момент порушення, або ж не давала підстав для застосування її зворотної дії в часі, указівка на сам закон, то таке застосування закону про відповідальність є незаконним.

Адже, юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до принципу точності теорії кваліфікації адміністративних правопорушень зазначається, що діяння кваліфікується за статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення або іншими нормативно-правовими актами, які встановлюють адміністративну відповідальність. При кваліфікації правопорушення уповноважена особа повинна найбільш точно описати його ознаки. Здійснення кваліфікації правопорушення передбачає вказівку на статтю Кодексу України про адміністративні правопорушення, а якщо стаття містить у собі частину чи пункт то й на відповідну частину або пункт.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи вказані вище обставини, а також з огляду на положення ст. 62 Конституції України, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому адміністративна справа відносно нього підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 7, п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, ч. 1 ст. 44-3, 247, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.В.Назаренко