Номер провадження: 33/813/314/21
Номер справи місцевого суду: 521/962/21
Головуючий у першій інстанції Старіков О. О.
Доповідач Грідіна Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Грідіна Н.В., за участю секретаря судового засідання Узун Н.Д., захисника Єршова Р.В., в інтересах ОСОБА_1 , представника Одеської митниці ДФС Пташинської А.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби Тисячної О.В. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Зазначеною постановою провадження по справі відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483МК України, відповідно п.1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення - закрито.

Вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил №1231/50000/20 від 06.12.2020 року товари, а саме: замки врізні в асортименті у кількості 15370 штук; засувки в асортименті у кількості 9600 штук; частини замків в асортименті у кількості 20940 штук; комплект дверних ручок у кількості 6000 штук власнику або його представнику, після сплати всіх необхідних митних зборів, податків та платежів у встановленому законом порядку.

Зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеною постановою суду представник Одеської митниці Держмитслужби Тисячна О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100% вартості товарів безпосередніх предметів правопорушення, з конфіскацією цих товарів,посилаючись на те, що постанова суду є необґрунтованою, винесена всупереч вимогам ст. 245 КУпАП та ст. 486 МК України.

Перебуваючи на посаді керівника підприємства ОСОБА_1 відповідає за фінансово-господарську діяльність підприємства і зобов`язаний забезпечити надання до митного контролю і оформлення документів з достовірною та правдивою інформацією.

ОСОБА_1 протягом 2019-2020 років не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. ст. 482, 483 МК України.

Протокол про адміністративне правопорушення складено посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби на підставі п. 1 ч. 1 ст. 491 МК України, відповідає вимогам ст. 494 МК України.

Відповідно до ч. 9 ст.494 МК України, протокол про порушення митних правил може бути складено за відсутності особи відносно якої він складається. При складанні протоколу дотримано вимоги ч.ч. 1,3,10 ст. 494, ст. 509 МК України. Всі процесуальні дії проводились державною мовою, всі процесуальні документи складені державною мовою.

Матеріали справи мають належні та допустимі докази наявності в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

01.03.2021 року представником Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. були подані доповнення до апеляційної скарги з аналогічними вимогами.

Також в доповненнях до апеляційної скарги зазначено, що в матеріалах справи знаходиться акт про проведення митного огляду товарів, на зворотній стороні якого зафіксовано двома свідками, що під час огляду був присутній представник декларанта/одержувача, однак він відмовився від підписання акту, що підтверджується доданим відеозаписом.

Перевірити вміст контейнеру відповідно до відомостей в товаросупровідних документів декларант повинен був відповідно до ч. 2 ст. 266 МК України, а декларування переміщення товару на підставі товаросупровідних документів, без проведення його фізичного огляду, свідчить про те, що декларант передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розрахував на їх відвернення, хоч повинен був і міг їх передбачити.

Під час переміщення товару ТОВ «ФІНМАРКЕТ ЛЮКС» повинно сплатити на підставі наданих відомостей до митних органів суму у розмірі 317 700,54 грн. митних платежів, а фактично переміщувався товар на який необхідно було сплатити 539 875,43 грн., таким чином різниця митних платежів з урахуванням виявлених товарів складає 222 174,89 грн.

Суд не витребував та не встановив у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави ненадання документів, які вимагав митний орган в рамках провадження, а також суд не викликав в судове засідання з метою опитування цю особу, враховуючи той факт, що особа ухиляється від митного органу.

Судом не досліджено, що коносамент видано раніше контракту та інвойсу, що свідчить про фіктивність контракту та інвойсу.

ТОВ «ФІНМАРКЕТ ЛЮКС» відсутня за адресою вказаною в ЄДРПОУ, що підтверджується листом Слобожанської митниці Держмитслужби, у зв`язку з чим здійснити процесуальні дії щодо витребування документів та опитування особи не вдалося можливим.

Продавець китайська компанія TAIZHOU MENGHUI MACHINERY CO LTD є компанією, яка використовується з метою укладення фіктивних угод, відомості про зазначену компанію в мережі інтернет відсутні.

Відповідно до коносаменту HAOSA20100383 відправником вказано WENZHOU BETTERBYDAY HARDWARE CO LTD, яка відповідно до мережі інтернет є великою компанією, яка має свій завод з виготовлення замків, ручок для дверей та подібних товарів, зокрема тих, які виявлені в контейнері митним органом, а відомості про виготовлення цією компанією та продаж ручок для швабр, скла або ущільнювача відсутні.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши представника Одеської митниці Держмитслужби, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити;захисника Єршова Р.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги та доповнень до неї; вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показами свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд в повному обсязі дослідив матеріали справи про порушення митних правил та вважає, що в постанові суду першої інстанції з достатньою повнотою досліджені матеріали справи, оцінені всі наявні в справі докази, на підставі яких суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483МК України.

Апеляційний суд погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, згідно матеріалів адміністративної справи, до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол про порушення митних правил з відповідними матеріалами №1231/50000/20 від 06.12.2020 року у відношенні ОСОБА_1 за ознаками скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до протоколу №1231/50000/20 від 06.12.2020 року від 06.12.2020 року вбачається, що 05.12.2020 року на підставі товаросупровідних документів (інвойс від 28.10.2020 року №130672, коносамент від 15.10.2020 року) необхідних для переміщення товару через митний кордон України який надійшов з Китаю на судні закордонного плавання «MSC AMSTERDAM FT041W» в контейнері MSDU1573516, одержувачем/декларантом ТОВ «ФІНМАРКЕТ ЛЮКС», у якості підстави для переміщення товару через митний кордон України в зоні діяльності Одеської митниці Держмитслужби, підготовлена та подана митна декларація, яка прийнята та зареєстрована митним органом за номером №UA807170/2020/65601.

Після чого, в період з 05.12.2020 року по 06.12.2020 року посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби проведено повний митний огляд товару, переміщеного в контейнері MSDU1573516 за товаросупровідними документами (інвойс від 28.10.2020 року №130672, коносамент від 15.10.2020 року №HOSA20100383) та заявлених за митною декларацією №UA807170/2020/65601, в ході проведення огляду якого встановлено, невідповідність наявних товарів, переліку та кількості, який заявлений в митній декларації.

Отже, інвойс від 28.10.2020 року №130672 поданий ТОВ «ФІНМАРКЕТ ЛЮКС» до митного органу в якості переміщення через митний кордон України містить неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги та кількості, які необхідні для визначення митної вартості товарів.

На підставі вищевказаних обставин, посадовою особою Одеської митниці Держмитслужби був складений протокол про порушення митних правил, за ознаками порушення ч. 1 ст. 483 МК України.

При прийнятті рішення суддя районного суду послався на те, що адміністративна відповідальність по ч.1 ст.483 МК настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів, підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Отже, основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів та ТЗ через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України у тому числі і шляхом надання неправдивих відомостей, які необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Крім того, за змістом ст.483 МК України, переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватися в тому числі шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, які містять неправдиві дані.

Так, підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація.

Статтею 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до ч. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8 підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, на думку митного органу, порушення ОСОБА_1 положень митного законодавства полягало в поданні попередньої митної декларації, яка містила неправдиві данні щодо товару, який переміщувався через митний кордон України.

Разом з цим, поза увагою митного органу залишилася наступні обставини справи та положення законодавства, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку.

Митне оформлення - це виконання митних формальностей (тобто сукупності дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи) необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; випуск товарів - це надання митним органом права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети (стаття 4 МК України).

Відповідно до ст. 259 МК, попередня митна декларація подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Згідно з Класифікатором митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» (далі - наказ Мінфіну № 1011), митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

Тобто, у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють митний орган, у зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.

В подальшому, з метою випуску вказаних товарів у вільний обіг на митну територію України до митного органу призначення у визначених ч. 13 ст. 259 МК випадках, подається додаткова декларація до попередньої митної декларації типу «ІМ 40 ДЕ», при цьому декларантом або уповноваженою ним особою перед подачею митної декларації можуть бути реалізовані права, передбачені ст. 266 МК, у тому числі і на проведення фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ», це додаткова декларація до попередньої митної декларації (наказ Мінфіну №1011), яка подається до відповідного митного органу, яким була оформлена відповідна попередня митна декларація.

Митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» разом із митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку.

Під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим (ч. 1 ст. 258 МК).

Враховуючи викладене, попередня митна декларація типу «ІМ0ЕЕ» №UA807170/2020/65601 використовувалась для ввезення товарів на митну територію України та забезпечення їх доставки під митним контролем до митного посту «Одеський морський торговельний порт» Одеської митниці Держмитслужби. Дана обставина не суперечить матеріалам справи, оскільки саме так посадова особа митниці зазначила в протоколі про порушення митних правил. Не заперечував цих обставин і представник митниці в судовому засіданні апеляційного суду.

Слід зазначити, що для випуску товарів у вільний обіг, до митного органу призначення декларант (уповноважена особа) повинен подати додаткову митну декларацію («ІМ 40 ДЕ»), без оформлення якої неможливо сплатити митні платежі, товар не вважається оформленим у вільне використання та не може бути виданий одержувачу. Саме на цьому етапі можливо проведення декларантом (уповноваженою особою) фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису, зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Таким чином, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант (уповноважена особа) подає додаткову митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і сплачуються митні платежі за ввезення товару. Тобто, визначений законодавством статус попередньої митної декларації (тип «ЕЕ») не тотожний митній декларації, заповненій у звичайному порядку (ч. ч. 13, 14 ст. 259 МК) з достатнім обсягом відомостей для завершення митного оформлення у заявлений митний режим, а є лише повідомленням про намір ввезти товари на митну територію України.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що працівниками митниці при застосуванні законодавчих актів хибно зроблено висновок та надана неправильна кваліфікація діям громадянина ОСОБА_1 , що правомірно встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно матеріалів справи про порушення митних правил, товар переміщувався за попередньою митною декларацією типу «ІМ ЕЕ» під митним контролем від пункту ввезення на кордоні України до митниці призначення для завершення митного оформлення у відповідний режим.

Відповідно до вимог ст. 259 МК, попередня митна декларація подається при ввезенні в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (в тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України. На підставі попередньої декларації не нараховуються митні платежі, не оплачується мито. Ці документи не є документами, на підставі яких митний орган приймає рішення про випуск товарів у вільний обіг на території України.

В даному випадку, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант, або уповноважена на то особа, подає додаткову митну декларацію типу «ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і проводяться митні платежі за ввезення товару.

Отже, внесення даних в попередню митну декларацію не тягне за собою юридичних наслідків, оскільки попередня декларація не є митною декларацією, заповненою у звичайному порядку (ч. ч. 13, 14 ст. 259 МК України), попередня митна декларація містить всі необхідні відомості щодо товару і до неї додано необхідні документи або їх копії, оскільки ця декларація прийнята до митного оформлення митним органом (ч. 8 ст. 259 МК України). Декларант несе відповідальність за неправдиві відомості тільки в митному органі, яким оформлена попередня митна декларація, тобто, лише після прибуття до митного органу (ч. 7 ст. 259 МК України).

Під час апеляційного розгляду справи представником Одеської митниці Держмитслужби не заперечувався факт прийняття митними органами попередньої митної декларації «ІМ0ЕЕ» №UA807170/2020/65601, яка, як зазначив представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 навіть не складалася та не подавалася до митного органу, але цей факт не став запобіжником складання протоколу про порушення митних правил відносно останнього.

Під час апеляційного розгляду була досліджена зазначена попередня митна декларація «ІМ0ЕЕ» №UA807170/2020/65601, з якої вбачається, що вона була подана представником ТОВ «Глобал Транс карго»» Борисевичем О.Д.

З огляду на зазначені обставини, слід констатувати, що директор компанії ООО «Финмаркет Люкс» ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, оскільки попередня митна декларація була подана іншою особою, в зв`язку з чим в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді керівника підприємства, відповідає за фінансово-господарську діяльність підприємства і зобов`язаний забезпечити надання до митного контролю і оформлення документів з достовірною та правдивою інформацією, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки, у даному випадку, в протоколі про порушення митних правил йдеться не про відповідальність ОСОБА_1 за фінансово-господарську діяльність підприємства, а останній притягується до адміністративної відповідальності за подання неналежно оформленої попередньої митної декларації за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, з огляду на те, що з самої декларації, яка міститься в матеріалах справи, її подала інша особа.

Також апеляційний суд не вбачає підстав для спростування висновків суду з огляду на посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 протягом 2019-2020 років не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. ст. 482, 483 МК України.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що попередня митна декларація була подана представником ТОВ «Глобал Транс карго»» Борисевичем О.Д. на підставі листа продавця-відправника товару TAIZHOU MENGHUI MACHINERY CO.LTD, у якому продавець товару зазначив кількість та об`єм відправленого товару.

Крім того, представник митниці пояснив апеляційному суду, що фактично будь-які негативні наслідки в результаті подання попередньої митної декларації ««ІМ0ЕЕ» №UA807170/2020/65601, яка містила неправильні відомості щодо товару, який планувалося завезти на митну територію України для подальшого оформлення, не настали, оскільки випуск у вільний обіг товарів на підставі вказаної попередньої митної декларації не проводився.

Згідно з положеннями ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад правопорушення, наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 року у справі № 760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18).

Апеляційна скарга не містить доводів щодо спростування вищевикладених висновків судді першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41.

З урахуванням наведених обставин суд приходить до висновку, що апеляційна скарга є безпідставною, а тому вона не підлягає задоволенню.

В доповненнях до апеляційної скарги та при її розгляді представник Одеської митниці Держмитслужби послався на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби з дотриманням приписів п. 1 ч. 1 ст. 491, ст. 494 МК України, зокрема, з урахуванням тієї обставини, що при складанні акту огляду товару, в ході якого було виявлено його невідповідність попередньої митної декларації, був присутній перевізник, а саме водій, який цей товар перевозив, та який відмовився від підпису під відеозапис, про що зазначено в самому акті, в зв`язку з чим протокол правомірно складений за відсутності особи, відносно якої він складається.

Однак, апеляційному суду не надано жодних доказів про те, що Одеською митницею Держмитслужби було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про проведення огляду товару після подання попередньої митної декларації ОСОБА_2 .

Крім того, з урахуванням наведених обставин, зазначені доводи, а також посилання апелянтів на приписи ч. 2 ст. 266 МК України, посилання на фіктивність товаросупровідних документів, наданих до попередньої митної декларації, використання продавця товару - китайської компанії TAIZHOU MENGHUI MACHINERY CO LTD з метою укладення фіктивних угод, що навіть не інкримінувалося в протоколі про порушення митних правил, не викликають сумніву в законності та обґрунтованості висновків, викладених в судовому рішенні суду першої інстанції.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби Тисячної О.В., залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2021 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483МК України, відповідно п.1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення закрито, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: Н.В. Грідіна