Справа №592/693/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Литовченко О. В.
Номер провадження 33/816/154/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/693/21 за апеляційною скаргою захисника РУБАН О. О. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 28.01.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1

визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Рубан О. О.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат РУБАН О. О. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки огляд на стан сп`яніння проведений за допомогою технічного засобу, який не дозволений для використання, тому результати огляду є недійсними, протокол не є доказом, показання свідків не можуть бути самі по собі використані як докази винуватості ОСОБА_2 , відеозапис є неналежним доказом, працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_2 її права.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 28.01.2021 ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на неї накладене стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 14.01.2021 о 01:51 в м. Суми вул. Л. Бикова, 7, ОСОБА_2 керувала т/з HYUNDAI д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів) в присутності двох свідків водій пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6810. Покази приладу склали 1,64 % проміле, тест номер 1910, з показами водій погодилась, чим порушила п.2.9а ПДР.

Вислухавши доводи захисника Рубан О. О., яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 036225 від 14.01.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_2 керувала т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких у їх присутності ОСОБА_2 пройшла огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат 1,64 проміле, з яким остання була згодна;

- роздруківкою (чеком) показників огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810, проведеного 14.01.2021 о 02:07, результат тесту 1,640/00;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_2 погодилася з результатами огляду на стан сп`яніння, про що у відповідній графі «з результатами згоден» поставила свій підпис;

- відеозаписами з камери службового автомобіля та портативних відеореєстраторів працівників поліції, з яких вбачається, що поліцейськими зупинений т/з Hyundai, д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , якій запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля. У присутності свідків вона пройшла відповідний огляд за допомогою спеціального технічною пристрою, результат 1,640/00, з яким погодилася.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності, тому доводи апеляційної скарги в частині того, що показання свідків не можуть бути самі по собі використані як докази винуватості ОСОБА_2 є неприйнятними.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою недозволеного для використання технічного засобу, то вони не заслуговують на увагу, оскільки підставою для експлуатації ЗВТ є сертифікат перевірки його типу, що відповідає вимогам ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності.

Зокрема, ЗВТ газоаналізатор Alcotest Drager Safety AG & Co. KGaA Revalstra?e 1, 23560 Lubeck, Germany має сертифікат № UA.TR.001 101-17, виданий 05.10.2017 та діє до 05.10.2027. Крім того, газоаналізатор Alcotest 6810 (зав. № ARBL-0603), виробник Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина підлягав повірці, за результатами якої встановлено, що цей ЗВТ відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013, про що свідчить копія відповідного свідоцтва від № 12-01/7377, яке чинне до 15.10.2021, тобто огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння проведений шляхом використання працівниками поліції дозволеного ЗВТ із чинним свідоцтвом про повірку цього засобу.

Також не можуть бути прийнятими до уваги доводи апеляційної скарги захисника відносно того, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом, оскільки порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. Зокрема, в складеному у відношенні ОСОБА_2 протоколі зазначені всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема дата і місце його складання, суть адміністративного правопорушення (об`єктивна сторона) керування в стані алкогольного сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.9а і НПА, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП тощо. При цьому слід враховувати, що у справі цей протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Є необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_2 її права, передбачені ст. 55, 56, 59 Конституції України, згідно інструкції МВС № 1376 від 06.11.2015, оскільки сам наказ та затверджена ним інструкція, зразки бланків протоколів про адміністративні правопорушення, які містять положення щодо роз`яснення вказаних положень Конституції України, стосуються перш за все порядку оформлення в органах НП України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, що стосуються правопорушень не у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (п. 1 розділ І Інструкції). У свою чергу, бланк про правопорушення саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначений іншою «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, і саме на такому бланку складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , у якому міститься відмітка про роз`яснення їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Не підлягають задоволенню і твердження апеляційної скарги щодо неналежності як доказу відеозаписів з камер працівників поліції через те, що вони є неякісними, так як на відеозаписі № зафіксований факт проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеним з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, що сприймається однозначно та без будь-яких сумнівів, а недоліки інших відеозаписів жодним чином не впливають на встановлені обставини.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших НПА чи підзаконних НПА, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останньої.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 28.01.2021 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу її захисника РУБАН О. О. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов