Справа №430/658/21
Провадження №3/430/271/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріал, який надійшов з управління оперативного забезпечення зон проведення АТО Головного управління ДФС у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , складений за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення за №93 від 08.04.2021 року ОСОБА_1 08.04.2021 року о 11 год. 20 хв., перетинаючи КПВВ «Станиця Луганська», прямуючи з м. Луганськ до м. Харків у пішому порядку, у особистих речах здійснював переміщення грошових коштів у розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) доларів США та 2 000 (дві тисячі) євро, в еквіваленті іноземної валюти 105 326 (сто п`ять тисяч триста двадцять шість) грн. 82 коп., чим порушив вимоги п. 2 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14.07.2020 року за №52 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.07.2020 року за №666/34949, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 08.04.2021 року він, перетинаючи КПВВ «Станиця Луганська», направляючись з м. Луганськ до м. Харків, здійснював переміщення готівкових коштів у сумі 1 400 доларів США та 2 000 євро. Зазначені грошові кошти він заробив особисто, вони належать йому на праві власності. З Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14.07.2020 року №52 ознайомлений не був, а тому підійшов до співробітника ДФС з метою проконсультуватися щодо порядку переміщення наявних в нього грошових коштів. Так, працівник ДФС пояснив йому, що максимальна сума, яку він може перемістити через лінію розмежування становить 50 000 грн., якщо сума більше, то необхідно мати підтверджувальні документи та дозвіл координаційного центру. ОСОБА_1 поцікавився як йому отримати такий дозвіл, на що співробітник ДФС попросив його почекати деякий час. Приблизно через 5 хвилин, до нього підійшли інші два співробітника ДФС та супроводили до місця де був складений протокол про адміністративне правопорушення. При цьому ОСОБА_1 не роз`яснили порядок отримання дозволу, не повідомили його права та обов`язки, відмовили в юридичній допомозі та взагалі заборонили користуватися телефоном і це при тому, що він сам повідомив про наявність в нього готівкових коштів та звернувся за допомогою з метою правомірного їх переміщення. ОСОБА_1 додав, що весь цей час на нього чинився психологічний тиск, працівники ДФС його запевнили, що назад до м. Луганська він повернутися вже не зможе, йому необхідно підписати складений стосовно нього протокол, за що на нього буде накладений мінімальний штраф. Під таким тиском ОСОБА_1 вимушений був підписати протокол та дати пояснення. Щодо походження конфіскованих в нього грошей ОСОБА_1 пояснив суду, що вони належать йому особисто, він їх заробляв та відкладав протягом тривалого часу. З 2019 року він є заступником директора ТОВ «АТІКА-ПРОМ». В нього є родина вагітна дружина та двоє дітей. Ці кошти він брав з собою до м. Луганська для того, що в нього там хвора мати і гроші могли йому знадобитися для її лікування та утримання.

Згідно пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_1 підтвердив факт переміщення ним, зазначених в протоколі готівкових коштів, посилався на те, що йому не було відомо про існування Наказу за №52 від 14.07.2019 року, зазначив, що виявлені у нього гроші є його власністю, він їх особисто заробив протягом всього часу.

Допитані судом свідки суду показали наступне:

Так, ОСОБА_2 , старший інспектор оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві підтвердив факт складання ним відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за фактом виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП

ОСОБА_3 , заступник начальника СУ ФР ГУДФС у Волинській області, підтвердив факт отримання останнім виявлених та вилучених у ОСОБА_1 готівкових коштів.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого і те, що виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться їй в провину; обов`язок доведення провини особи лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості необхідні для вирішення справи. Суть адміністративного правопорушення повинна відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Стаття 280 КУпАП наголошує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 204-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції. Диспозиція цієї статті має бланкетний характер, а тому для встановлення складу адміністративного правопорушення потрібно звернутись до нормативного акту, який регулює такий порядок переміщення товарів.

Спеціальним нормативним актом, який регулює зазначений вище порядок і на який є посилання в протоколі про адміністративне правопорушення є Наказ за №52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей» Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.

Так пунктом 2 цього нормативного акту встановлено, що фізична особа може переміщувати готівкові кошти з:

- тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях на контрольовані Україною території у сумі, що не перевищує 50 000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті, без підтверджувальних документів про їх походження, а також у сумі, що перевищує 50 000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті, за умови погодження переміщення цих коштів з представниками координаційного центру відповідно до законодавства;

Зі змісту протоколу за №93 від 08.04.2021 року, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній, перетинаючи 08.04.2021 року КПВВ «Станиця Луганська», прямуючи з м. Луганськ до м. Харків у пішому порядку, у особистих речах здійснював переміщення грошових коштів у розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) доларів США та 2 000 (дві тисячі) євро, в еквіваленті іноземної валюти 105 326 (сто п`ять тисяч триста двадцять шість) грн. 82 коп.

У якості процесуальних джерел доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 204-3 ч. 1 КУпАП, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення до матеріалів справи, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення, долучено лише протокол вилучення готівкових коштів, письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, матеріали фото фіксації вилучених грошових коштів, квитанція про отримання речей і документів, акти прийому-передачі, а також квитанція банківської установи.

Жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення до протоколу не додано, як і відсутні докази на спростування доводів ОСОБА_1 про те, що він не мав наміру приховати факт переміщення готівкових коштів через лінію розмежування, а навпаки самостійно і добровільно повідомив співробітників ДФС про намір перемістити через лінію розмежування готівкові кошти та просив роз`яснити йому порядок погодження переміщення цих коштів з представниками координаційного центру відповідно до законодавства.

Допитані судом свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїх поясненнях не спростували доводів ОСОБА_1 про те, що останній добровільно повідомив про наявність в нього готівкових коштів, намагався з`ясувати порядок їх переміщення, просив роз`яснити процедуру звернення до представників координаційного центру, а обмежилися лише констатацією того, що відносно ОСОБА_1 був складений протокол та вилучені готівкові кошти.

В той же час суд приймає як належні та допустимі докази на підтвердження походження виявлених та вилучених у ОСОБА_1 готівкових коштів, а саме:

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; довідка керівника ТОВ «АТІКА-ПРОМ» від 19.04.2021 року за №АТІ00000002 про те, що ОСОБА_1 дійсно займає посаду заступника директора вказаного товариства; довідка керівника ТОВ «АТІКА-ПРОМ» від 19.04.2021 року за №АТІ00000001 щодо доходів ОСОБА_1 за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 рік; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; довідка про знаходження дружини ОСОБА_1 ОСОБА_5 під наглядом в жіночій консультації з приводу вагітності; довідка про те, що матір ОСОБА_1 страждає хронічними захворюваннями, потребує постійного медикаментозного лікування та нагляду, а також копія розписки про отримання ОСОБА_6 30.03.2021 року в якості задатку від ОСОБА_7 в розмірі 100 000 гривень в рахунок майбутньої оплати автомобіля тощо.

При цьому матеріали справи не містять доказів відсутності у ОСОБА_1 документів, підтверджуючих походження грошових коштів на час перетину ним лінії розмежування, доказів того, що йому пропонувалось їх надати, як і доказів того, що ОСОБА_1 був роз`яснений порядок погодження переміщення цих коштів з представниками координаційного центру відповідно до законодавства, але останній від цього відмовився.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд зазначає, що вказані докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку суд приходить до висновку, що в діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Грошові кошти, які були вилучені у ОСОБА_1 08.04.2021 року слід повернути останньому.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 40-1, 204-3 ч. 1, 245, 251, 252, 247, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 , вилучені у нього 08.04.2021 року грошові кошти згідно протоколу вилучення (додатку до протоколу про адміністративне правопорушення за №93 від 08.04.2021 року).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.П. Дьоміна