ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1792/21 Номер провадження 33/814/473/21Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

з участю секретаря Ряднини І.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2021 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 01.06.2021 року о 23-35 год. в с. Судіївка Полтавського району Полтавської області по вул. Шевченка керував автомобілем «Mitsubishi Colt» д.н.з. НОМЕР_1 з стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку № 214 ), чим порушив п.2.9а. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема, відсутні обґрунтовані підстави зупинки транспортного засобу, відсутній відеозапис тривалістю 1,5 год., на якому мав бути зафіксований весь перебіг подій щодо вчиненого ніби то ним правопорушення, в тому числі містити докази дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення притягнутої особи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: висновком №214 щодо результатів медичного огляду та відеозаписом.

Вказані висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Як встановлено апеляційним судом водію ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідальність за яке встановлює ч.1 ст. 130 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 не визнав свою вину, пояснюючи, що був безпідставно зупинений працівниками поліції, які не повідомили йому причини зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (далі- Закон) передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 вказаної статті, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до частини другої вказаної статті 2 поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Разом з цим, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази про існування підстав, визначених положеннями ст. 35 Закону, для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Так на записах відеореєстратора поліцейського автомобіля, а в подальшому з нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що о 23:32 год. 01.06.2021 працівники поліції в патрульному автомобілі здійснювали процесуальні дії на території с. Судіївка Полтавського району та в ході розмови з невстановленою особою роз`яснювали її право на звернення до дільничого.

Під час цієї розмови на автошляху з`явився транспортний засіб «Mitsubishi Colt», який о 23:34 год. був зупинений одним з працівників поліції, який вийшов з службового автомобіля та за допомогою сигнального приладу з червоним сигналом наказав водієві зупинитися.

Одночасно, записи відео реєстратора не містять даних, які б свідчили про порушення водієм автомобіля марки ПДР України, не приєднані такі докази органом, який складав протокол, і до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

З короткочасного відео нагрудної бодікамери, яке тривало 27 сек., вбачається, що при зупинці автомобіля під керуванням ОСОБА_1 працівник поліції йому не повідомив підстави зупинки.

Приєднані до матеріалів справи відеозаписи нагрудної камери, загальною тривалістю 12 хв. також не містять інформації про здійснення працівниками поліції процесуальних дій, пов`язаних з дотриманням порядку виявлення у водія транспортного заходу ознак алкогольного сп`яніння, встановленого Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та ст. 266 КУпАП.

Так, з приєднаних до справи відеофайлів не представляється можливим дійти однозначного висновку про дотримання процедури огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів або пропозиції проїхати до медичного закладу, як не містять останні і фіксування самого факту проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки з моменту зупинки транспортного засобу, який закінчується о 23:38 год. і до моменту нового запису, який розпочинається вже з оформлення протоколу та заперечень водія щодо дій працівників поліції - пройшла 1 год. 20 хв.

Фактично приєднані до справи відео файли містять лише фрагментальні епізодичні записи тривалістю 12 хв.

Вищенаведене вказує на неналежність в якості доказу приєднаного до справи відеозапису вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, необхідно брати до уваги, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, направлені до суду матеріали не містять зазначення поліцейськими виявлених ними візуальних ознак такого стану сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Зокрема, до протоколу не приєднане визначене Додатком 1 до Інструкції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

На підставі чого, висновок суду про наявність у водія явних візуальних ознак сп`яніння таких як нечітка мова, неадекватність поведінки через неможливість сконцентруватись і зрозуміти з першого разу суть запитань, розмови, безглузде, на думку суду, сперечання з працівниками поліції щодо незгоди з вилученням водійських прав не ґрунтується на матеріалах справи, є лише суб`єктивним сприйняттям поведінки притягнутого і не підмінює собою обов`язку працівників поліції зазначати виявлені ними візуальні ознаки стану алкогольного сп`яніння, з наявністю яких пов`язана необхідність проходження водієм огляду на стан сп`яніння, в тому числі в закладах охорони здоров`я.

Аналізуючи вищевказані докази, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що наявних у справі доказів недостатньо для того, щоб поза розумним сумнівом дійти однозначного висновку про винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .

Керуючись ст.293,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2021 року скасувати.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУПАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна