Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 757/16821/18
Номер провадження 33/824/3663/2021
Головуючий у суді першої інстанції С.І.Смик
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
06 серпня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., за участю захисника Попадюка Ігоря Васильовича, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Попадюком Ігорем Васильовичем на постанову судді Печерського районного суду м.Києва від 14 червня 2021 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 ,

громадянина України, працюючого

директором ТОВ «ДФ Плюс»,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду м.Києва від 14 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП. Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Провадження у справі закрито.

Згідно постанови судді першої інстанції ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «ДФ Плюс», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 26, вчинив ведення податкового обліку з порушенням встановленого законом порядку, а саме: завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 468 580 грн., за червень 2017 року, чим порушив вимоги п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді ОСОБА_1, через свого захисника Попадюка І.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Печерського районного суду м.Києва від 14 червня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність, без належного повідомлення про день та час розгляду справи судом. З посиланням на положення КУпАП, практику Європейського суду з прав людини, Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, вказує на те, що оскаржувана постанова судді є необґрунтованою, незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказав, що з наявного у справі протоколу про адміністративне правопорушення від 23.03.2018 №132, складеного відносно нього, вбачається, що ним, як директором ТОВ «ДФ Плюс» вчинено порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.6 ст.198 ПК України, що відображено в акті перевірки від 23.03.2018. Однак, у порушення вимог законодавства у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягають порушення, які йому інкримінуються, а посилання на норми Податкового кодексу України не розкривають суті конкретного порушення, чим порушується його право на захист. Також вказав, що ні з протоколу про адміністративне правопорушення, а ні з наявних матеріалів справи не вбачається, які ж саме дії, бездіяльність вчинені ним як директором ТОВ «ДФ Плюс», у чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.163-1 КУпАП. Вважає, що особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ним правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону. На переконання особи, яка подала апеляційну скаргу, протокол про адміністративне правопорушення не містить викладення об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.163-1 КУпАП із викладом фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку суд може встановити наявність чи відсутність у його діях адміністративного правопорушення, його винуватість у вчиненні інкримінованого останньому правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, дані про подію є істотними складовими формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частинами складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню. Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення. Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів. Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Крім того ОСОБА_1 зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення містить лише посилання на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 23.03.2018 №282/26-15-14-04-04/37264236 ТОВ «ДФ Плюс», а будь-які інші докази у матеріалах справи відсутні.

Також у апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що суд не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується у протоколі, тобто, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

Вказав, що висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

У апеляційній скарзі звернув увагу на те, що ТОВ «ДФ Плюс» у встановленому законом порядку 29.03.2018 були подані заперечення на вищевказаний акт документальної позапланової виїзної перевірки від 23.03.2018 №282/26-15-14-04-04/37264236 з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських операцій з контрагентами - постачальниками ТОВ «Прімавера Груп» за грудень 2016 року та ТОВ «Екліпс Люкс» за червень 2017 року. Головним управлінням ДФС у м. Києві за розглядом заперечення від 29.03.2018 №29/03-01 висновки акта перевірки від 23.03.2018 №282/26-15-14-04-04/37264236 залишено без змін, а заперечення ТОВ «ДФ Плюс» без задоволення. 17.08.2018 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ДФ Плюс» до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 13.04.2018 №. Зазначене дає підстави вважати, що у розумінні положень ст.56 ПК України акт та податкове повідомлення - рішення є неузгодженими, тому такі документи не можуть вважатися доказом вини директора ТОВ «ДФ Плюс» у порушенні встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Окремо апелянт звертає увагу на те, що проведення перевірки було здійснено у порушення процедури визначеної Податковим кодексом України для проведення перевірок, висновки акту перевірки від 23.03.2018 №282/26-15-14-04-04/37264236 не відповідають дійсності та є виключно суб`єктивним відношенням співробітників ДПС, які здійснювали перевірку, до обставин, які їм стали відомі в ході перевірки, та незгоду з викладенням окремих фактів та обставин, зокрема, в акті перевірки суб`єкти податкового контролю не надала належної оцінки первинній документації по взаємовідносинам з ТОВ «Прімавера Груп» та ТОВ «Екліпс Люкс». Вважає посилання ГУ ДФС на внесення до ЄРДР кримінального провадження за №000753 від 27.05.2017 щодо ТОВ «Екліпс Люкс» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України та внесення до ЄРДР кримінального провадження за №000056 від 21.08.2017 щодо ТОВ «Прімавера Груп» за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України є безпідставними.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що за відсутності у протоколі відомостей щодо конкретних його дій чи бездіяльності у відповідності з діяннями, які викладені у диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП, з огляду на долучений до протоколу акт перевірки як доказ, неможливо встановити фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення та наявність у діях директора ТОВ «ДФ Плюс» ОСОБА_1 об`єктивної сторони інкримінованого йому правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що постанова за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення прийнята судом у його відсутність та не була вручена йому у визначений законом строк. Про повну постанову судді від 14.06.2021 йому стало відомо лише 30.06.2021, після ознайомлення його представника із матеріалами справи.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, враховуючи, що ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м.Києва від 14.06.2021, оскільки у матеріалах справи відсутні дані, що спростовували б наведені у клопотанні обставини.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Попадюка І.В., який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За правилами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, в силу приписів 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 14.06.2021 ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «ДФ Плюс», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 26, вчинив ведення податкового обліку з порушенням встановленого законом порядку, а саме: завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 468 580 грн., за червень 2017 року, чим порушив вимоги п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Проте такі висновки є помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення №132 від 23 березня 2018 року не відповідає зазначеним вимогам закону.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення №132 від 23 березня 2018 року зазначено про те, що при проведенні позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ДФ Плюс», директором якого є ОСОБА_1 , було виявлено ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 468 580 грн., за червень 2017 року.

При викладенні у протоколі суті вчиненого адміністративного правопорушення, у ньому зазначено лише перелік норм податкового законодавства та не вказано, які саме дії або бездіяльність у розумінні диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП, були допущені ОСОБА_1 , що призвели до порушення порядку ведення податкового обліку.

Так, диспозицією ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Наведена норма закону є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути чітко зазначено обставини інкримінованого особі правопорушення, а також норма Закону, яка була порушена особою, щодо якої складений протокол.

Всупереч цим вимогам Закону у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягає порушення саме ним встановленого порядку ведення податкового обліку, який ним Закон порушено. Посилання ж у протоколі просто на норми Податкового кодексу України без конкретизації, яку норму якого Закону особою порушено, в чому полягає це порушення, які конкретно дії або бездіяльність допущені особою, не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться ОСОБА_1 , як директору ТОВ «ДФ Плюс» у вину, чим порушується право останнього на захист, на що обґрунтовано посилається апелянт в апеляційній скарзі.

Окрім того, відповідно до ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто, при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення №132 від 23.03.2018, а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи судом апеляційної інстанції, які ж саме дії/бездіяльність вчинені ОСОБА_1 , як директором ТОВ «ДФ Плюс», в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Особа, що склала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

З огляду на встановлені вище обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких фактичних даних, на підставі яких у визначеному законом порядку суд може встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, всупереч вимог ст.283 КУпАП, судом не вказаний у постанові опис обставин, установлених під час розгляду справи, а зазначені лише обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, суддя у постанові послався на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та актом перевірки.

Однак, як встановлено під час апеляційного розгляду, протокол від 23.03.20218 №132 складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП, а відтак він не може бути доказом у справі.

Окрім того, наявна у матеріалах справи копія акту перевірки також не може слугувати належним та допустимим доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Відповідно до п. 54.5 ст.54 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акту перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п.56.2 ст.56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Крім того, відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З матеріалів, поданих до апеляційного суду, вбачається, що ОСОБА_1 до ГУ ДФС у м. Києві направлені заперечення на акт від 23.03.2018 №282/26-15-14-04-04/37264236, Головним управлінням ДФС у м. Києві за розглядом заперечення від 29.03.2018 №29/03-01 висновки акта перевірки від 23.03.2018 № 282/26-15-14-04-04/37264236 залишено без змін, а заперечення ТОВ «ДФ Плюс» без задоволення. 17.08.2018 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ДФ Плюс» до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 13.04.2018 №.

Отже, станом на час розгляду справи судом рішення щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 13.04.2018 № Окружним адміністративним судом м. Києва не ухвалено, що підтверджено захисником Попадюком І.В. під час апеляційного розгляду, і вказані обставини свідчать про те, що до теперішнього часу грошові зобов`язанні неузгоджені.

За встановлених обставин, протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП, та акт перевірки не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у порушенні вимог Податкового кодексу Укратини та вчиненні правопорушення, передаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП. Інші докази у справі відсутні, а тому висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, є необґрунтованим.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, за відсутності переконливих доказів про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, у зв`язку із чим постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях директора ТОВ «ДФ Плюс» ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м.Києва від 14 червня 2021 року.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м.Києва від 14 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Попадюком Ігорем Васильовичем, задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м.Києва від 14 червня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Д. Поливач