Справа № 461/2008/21 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/847/21 Доповідач в 2-й інстанції: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Головатого В. Я., за участю захисника Бабій І. М., представника Галицької митниці Держмитслужби України Зирянова О. Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника Бабій І. М. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2021 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 109643,8 гривень.

Відповідно до постанови суду, 13 листопада 2020 року, близько 17 год. 00 хв. громадянин України ОСОБА_2 на транспортному засобі марки «RENAULT TRAFIC», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія та перевозив товар «тканина, через МАПП „Шегині Галицької митниці Держмитслужби, обравши формою проходження митного контролю смугу «червоний коридор». Під час проведення візуального огляду даного т.з. виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування або товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Для здійснення митного оформлення гр. України ОСОБА_3 пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , закордонний паспорт НОМЕР_2 та товаросупровідні документи на товар, а саме CMR №5303759, рахунок-фактура № ЕХР/25/2020 від 10.11.2020, експортну декларацію № 20PL402010E1388694 від 13.11.2020, а також подав митну декларацію для громадян, в якій він заявив про відсутність в нього будь-якого товару. Після завірення «Митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності» штампом «Під митним контролем № 135», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділені транспортного засобу (без ознак приховування), крім товару зазначеного в товаросупровідних документах, було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: 1. Тканина бавовняна з маркуванням «RUBIN 160 BIEL», в двох рулонах шириною 185см загальною довжиною 223м та загальною вагою 38,8кг; 2. Тканина бавовняна без маркування в асортименті, в 20 рулонах шириною 160см загальною довжиною 1167м та загальною вагою 220,6кг. Зважування проводилось на електронній вазі ТМ «Техноваги» модель ТВ1-300 з серійним номером 14313. Про наявність товару гр. ОСОБА_3 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, тобто порушив ст.257 Митного кодексу України, проте визнав своєю власністю після митного огляду.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що відповідно до рахунку-фактури, який міститься у матеріалах справи, та відповідно до яких вартість вилученого товару становить 18796 гривень. Звертає увагу на недопустимість, як доказу висновку експерта, згідно з яким вартість вилученого товару становить 109643,8 гривень, оскільки під час проведення дослідження маркування товару та відповідність його вимогам нормативно-технічної документації не перевірялися. Крім того, вартість вилученого товару визначена шляхом отримання даних з торгівельних мереж м. Львова та мережі Інтернет. Експерт не повідомлявся про кримінальну відповідальність. Звертає увагу на те, що вартість вилученого товару незначно перевищує встановлені законом межі для перевезення через митний кордон України.

Заслухавши пояснення захисника Бабій І. Й., який підтримав апеляційну скаргу, представника Галицької митниці Держмитслужби України Зирянова О. Ю., який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

З огляду на те, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувався у відсутності ОСОБА_1 , а копію оскаржуваної постанови захисник отримав 20.05.2021 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані в повному обсязі.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а саме недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 % вартості вилученого товару, що становить 109643,8 гривень.

Захисник у апеляційній скарзі оспорює лише розмір накладеного адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

У матеріалах справи наявний висновок Львівського відділу з питань експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України від 14.05.2020 року №147, згідно з яким вартість вилученого товару становить 109643,8 гривень.

Під час проведення дослідження вартість вилученого товару визначена шляхом отримання даних з мережі Інтернет.

Крім того, всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, у висновку експерта відсутні дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи.

Поряд з цим, згідно з витягом з ЄДРПОУ, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, вважаю, що вказаний висновок є суперечливим та таким, що викликає сумніви у його правильності, а тому не може братись судом до уваги.

Поряд з цим, захисник долучив до апеляційної скарги рахунок фактуру від 09.11.2020 року, згідно з яким вартість вилученої тканини за один метр становить 1, 45 та 1, 9 злотих.

Зазначений рахунок - фактура судом першої інстанції не досліджувався, оскільки розгляд справи відбувався у відсутності ОСОБА_1 , що позбавило його можливості скористатися своїми правами, в т. ч. на долучення до матеріалів справи документів.

Наведене, на думку апеляційного суду свідчить про те, що суд першої інстанції, не дотримався принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, тим самим позбавивши апеляційний суд можливості дати оцінку доводам, наведеним у апеляційній скарзі.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, під час якого необхідно дослідити доводи апеляційної скарги, встановити точні та достовірні відомості (наявність, найменування або назва, кількість, вага, вартість тощо) вилученого товару та постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст. 530 МК України, суд,

постановив:

апеляційну скаргу захисника Бабій І. М. задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В. Я.