П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2021 р. Справа № 596/1075/21

Провадження № 3/596/579/2021

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., за участю секретаря судового засідання Федорів О.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не працюючої, за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ№616632 від 16.07.2021 року, вбачається, що 13.07.2021 року близько 17:30 год. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 під час якого обзивала його нецензурними словами, повторно протягом року, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ№616631 від 16.07.2021 року, 02.07.2021 року близько 10:45 год. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме нанесла один удар рукою в обличчя, вчинивши фізичне насильство, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2 КУпАП.

Постановою судді від 27.07.2021 року, об`єднано справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (справи про адміністративне правопорушення № 596/1075/21 із справою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП справа про адміністративне правопорушення № 596/1076/21 в одне провадження.

Об`єднаній справі присвоєно номер № 596/1075/21.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного вище правопорушення не визнала, додатково пояснила, що до адміністративної відповідальності протягом року за ст.173-2 КУпАП не притягувалася і адміністративні стягнення на неї не накладались.

В судовому засіданні допитаний в порядку ст. 272 КУпАП потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що між ним та його колишньою дружиною тривалий час існують неприязні стосунки. Між ними часто виникають конфлікти.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-3 КУпАП, з наступних підстав.

Згідно диспозиції ч.2 ст.173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з цих порушень.

Відповідно до п.3 ч.1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»(далі- Закону) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі словесні образи, погрози, приниження тощо спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Так, у справах про психологічне домашнє насильство обов`язково необхідно встановлювати, які саме негативні наслідки для психологічного стану постраждалої особи, перелічені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону, настали внаслідок дій кривдника.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як встановлено, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №616632 від 06.11.2020 року фактично не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, зокрема у ньому не конкретизовано в чому саме полягало психологічне насильство вчинене ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 та чи завдана шкода психічному здоров`ю потерпілому, хоча це прямо випливає з диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Також в протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАБ№616632 від 16.07.2021 року та серії ВАБ№616631 від 16.07.2021 року не зазначено місця вчинення домашнього насильства.

Як слідує із змісту постанови Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03.11.2020 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито.

Таким чином в справі про адміністративне правопорушення відсутні докази про те, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, вважаю, що складені стосовно ОСОБА_3 протоколи про адміністративні правопорушення не можуть бути визнані належними та допустимими доказами наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Також суд зазначає, що згідно із положеннями ст. ст. 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно п. 7 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання про правильність складеного протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Як встановлено, протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, складені з порушенням ст. 256 КУпАП, є неналежними та недопустимими доказами на предмет обвинувачення особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП поза розумним сумнівом.

Згідно п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 173-2, 247, 283, 284КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП України закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області І.О. Лисюк