Справа № 703/2267/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сміла Черкаської області, громадянки України, жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 11 травня 2021 року близько 17 години 45 хвилин по вул. Соборній в м. Сміла, керуючи автомобілем «Опель Вектра», реєстраційний № НОМЕР_1 , під час руху не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою та під час зміни напрямку руху не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, не зайняла крайнє праве положення, внаслідок чого допустила зіткнення з мотоциклом «Hyosung HS 250-2», який рухався позаду в попутному напрямку з права. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнала частково і пояснила, що мотоцикл рухався на великій швидкості. Якби він дотримувався швидкісного режиму, то зіткнення вдалося б уникнути. А тому, вважає, що у ДТП наявна вина як її, так і водія мотоцикла.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що він рухався по вул. Соборній в м. Смілі в напрямку центра по крайній правій смузі руху. Побачивши на дорозі припаркований автомобіль, він перестроївся на ліву смугу руху. Наближаючись до автомобіля він побачив, що автомобіль розпочав рух, в результаті чого він знову перестроївся на крайню праву смугу руху. Однак, автомобіль почав повертати праворуч з метою заїзду до двору житлового будинку, в результаті чого перекрив йому дорогу. Він намагався уникнути зіткнення, однак через малу дистанцію між транспортними засобами цього зробити не вдалось.

Суд, заслухавши учасників ДТП, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 2.3б, 10.1, 11.2 ПДР, як зазначено в протоколі. Тому розглядаючи дану справу, суд вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_1 у межах порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.3б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п. 11.2 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 не заперечувала викладені в протоколі обставини, лише зауважила, що ДТП сталося і з вини, в тому числі, ОСОБА_2 , який рухався на мотоциклі з перевищеною швидкістю руху.

Її винність у вчиненні ДТП підтверджується, також протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події та схемою місця пригоди.

Дослідивши докази, оцінивши їх у відповідності до ст. 252 КУпАП, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення п. 2.3б, 10.1, 11.2 ПДР, оскільки вона не стежила за дорожньою обстановкою, не переконалась у безпечності маневру, рухалась на автомобілі не якнайближче до правого краю проїзної частини, внаслідок чого сталося зіткнення з з мотоциклом «Hyosung HS 250-2», за що підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

При цьому, суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що водій мотоцикла також допустив порушення Правил дорожнього руху та перевищив допустиму швидкість руху, оскільки докази на підтвердження викладеного відсутні.

Крім того, суд розглядає справу на підставі протоколу про адміністративне правопорушення в межах пред`явленого правопорушення конкретній особі. Питання щодо наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 не є предметом розгляду даної справи та виходить за її межі.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та вважає, що таке стягнення є доцільним для її виправлення та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Відтак, із ОСОБА_1 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454,00 грн., оскільки судом не встановлено підстав для звільнення його від сплати цього збору.

Керуючись ст. 9, 23, 40-1, 122-4, 124, 252, 283-285, 294 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл. 21081300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача:UA0023001 код класифікації: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови буде виготовлений, а його копія вручена або надіслана ОСОБА_1 протягом трьох днів з дати проголошення резолютивної частини постанови.

Суддя І.Я. Биченко