КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/431/2021 Постанова винесена суддею Шевчуком А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Бублика А.В., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 03 вересня 2020 року о 02 год. 40 хв. поблизу будинку №7 по вул. Ю. Кондратюка в м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SUBARU LEGACY», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість шкіри обличчя, зіниці очей розширені та не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вапеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною та такою, що прийнята з грубим порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він категорично не погоджується з висновком суду про те, що, не з`явившись у судове засідання та подавши через канцелярію суду заяву про чергове відкладення судового засідання у зв`язку з відрядженням, він зловживає процесуальними правами та затягує розгляд справи, і при цьому не надав жодних доказів невинуватості у вчиненні адміністративного проступку, оскільки він не зловживав власним правом на захист, а повідомляв суд про поважні причини своєї неявки у судове засідання.

При цьому у клопотанні про відкладення від 02.11.2020 року, яке подано 03.11.2020 року його захисником через канцелярію суду, він вказував, що складений протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не визнає та бажає особисто брати участь під час його розгляду.

Більш того, його захисник, який був у судовому засіданні, що відбулося 03.11.2020 року, підтримав його клопотання про відкладення та наполягав у його задоволенні.

Крім того, через канцелярію суду до судового засідання було подано клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення до Управління патрульної поліції в м. Києві для належного оформлення з підстав не вірного зазначення у протоколі його контактної адреси, що призводить до порушення ст. 283 КУпАП, проте у судовому засіданні дане клопотання також не було задоволено, при цьому у постанові мотиви відхилення вказаного клопотання не вказано.

Також він не погоджується і з твердженнями суду про затягування з його боку розгляду справи, що може призвести до закриття справи про адміністративне правопорушення за ст. 38 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений патрульними поліцейськими 03 серпня 2020 року, а тому строк для притягнення його до адміністративної відповідальності закінчується лише 03 грудня 2020 року, тобто рівно через місяць з моменту останнього судового засідання, при тому, що сам судовий процес в суді першої інстанції щодо розгляду адміністративних матеріалів відносно нього складався лише з двох засідань, а на останньому й була винесена оскаржувана постанова, проте така «оперативність» в даній справі з боку суду першої інстанції призвела лише до однобічності розгляду справи та спрощеного підходу у дослідженні доказів.

Між тим дані дії органів судової влади не узгоджуються з принципами, закладеними у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з європейською практикою.

Крім того, зазначає, що упродовж двох місяців (з кінця липня до початку вересня 2020 року) патрульними поліцейськими відносно нього було складено кілька протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим у нього складається враження, що патрульні поліцейські вистежують безпосередньо його (із-за номеру транспортного засобу, яким він користується), а тому у нього є великі сумніви щодо неупередженості співробітників патрульної поліції та об`єктивності в їх подальших діях.

При цьому зазначає, що останнім часом все його життя проходить у доведенні власної невинуватості, відвідуванні медичних закладів, проходженні відповідних оглядів, участі в судових засіданнях та витратах матеріальних коштів тощо.

За таких обставин, вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи та винесенні оскаржуваної постанови грубо порушені норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим постанова прийнята без ґрунтовного вивчення обставин адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, поясненнязахисника Бублика А.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самим ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, який у своїх поясненнях лише вказав, що «транспортний засіб залишаю за місцем зупинки та зобов`язуюсь сьогодні не керувати», а також поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану сп`яніння.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, у зв`язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані наркотичного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був переглянутий у судовому засіданні за участі захисника Бублика А.В., та відповідно до якого, виявивши у ОСОБА_1 під час спілкування, ознаки наркотичного сп`яніння, працівник поліції у присутності свідків запропонував йому пройти огляд у встановленому законом порядку, на що він відмовився, тоді працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що за відмову від проходження такого огляду передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП, та повторно запропоновано йому пройти огляд у встановленому законом порядку, але він категорично відмовився, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про упередженість працівників поліції є малопереконливими та носять надуманий характер, оскільки будь-яких даних про зацікавленість працівників поліції по даній справі матеріали адміністративного провадження не містять, не було надано таких доказів захисником і під час апеляційного розгляду справи.

До того ж, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

А тому такі твердження ОСОБА_1 розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Щодо розгляду справи судом першої інстанції у відсутність ОСОБА_1 , незважаючи на подане ним клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його відрядженням та те, що він бажає брати участь у розгляді справи особисто, і порушення у зв`язку із цим його прав, то з огляду на участь його захисника Бублика А.В. у судовому засіданні, під час якого було винесено оскаржувану постанову суду, це не є тим істотним порушенням, яке тягне скасування постанови судді.

До того ж у даному випадку була забезпечена можливість реалізувати зазначені права в повній мірі при апеляційному розгляді в суді апеляційної інстанції, проте ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, та будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стороною захисту ОСОБА_1 надано не було.

Крім того, за наявної сукупності раніше згаданих доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність його винуватості у вчиненні правопорушень.

Що стосується посилання захисника під час апеляційного розгляду справи на те, що протокол складено з істотними порушеннями, оскільки особу ОСОБА_1 встановлювали за допомогою паспорта, де зазначено його адресу проживання, але у протоколі працівниками поліції зазначено невірну адресу його проживання, то воно не заслуговує на увагу, оскільки не вказана у протоколі адреса фактичного проживання (перебування) правопорушника свідчить лише про те, що у паспорті ОСОБА_1 зазначена адреса лише його реєстрації, за якою він може і не проживати, тому за відсутності належного документу на підтвердження місця проживання ОСОБА_1 , адреса його фактичного проживання при складанні протоколу поліцейським була встановлена зі слів ОСОБА_1 .

Надуманими є і посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на неповноту та однобічність судового розгляду з огляду на відмову у задоволенні клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення з підстав невірного зазначення у протоколі його контактної адреси, та не зазначення у постанові мотивів відхилення вказаного клопотання, оскільки задовольнити клопотання чи відмовити в їх задоволенні, є правом, а не обов`язком судді, який спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин справи і усуває все, що не має значення. При цьому положеннями ст. 283 КУпАП, якою встановлено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, не передбачено відображення в ній наслідків розгляду клопотань.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, і такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.