ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3368/21
провадження № 3/753/2109/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Тамара Олександрівна розглянула адміністративну справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп невідомий

до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2021 р. приблизно о 18-00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі № АДРЕСА_1 , на ґрунті наркозалежності застосував щодо малолітньої сестри ОСОБА_2 , 2008 р.н., та матері ОСОБА_3 домашнє насильство, що виразилось у численних ударах по різних частинах тіла, тяганні за волосся, образах і нецензурній лайці, погрозах убити та вимаганні грошей, що завдало шкоду фізичному і психічному здоров`ю потерпілих.

До вказаної дати ОСОБА_1 протягом року неодноразово піддавався адміністративним стягненням за вчинення насильства в сім`ї.

За викликом суду ОСОБА_1 не з`являвся, у зв`язку з чим його було піддано приводу, проте в суді він відмовився надавати будь-які пояснення з приводу подій, які є предметом розгляду даної справи.

Заслухавши потерпілу та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні насильства в сім`ї.

Так, згідно з диспозицією частини 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення вчинення насильства в сім`ї полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частиною другою цієї норми встановлена адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

З пояснень опитаної в суді як свідка потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що її син ОСОБА_1 , будучи наркозалежною особою, та перебуваючи майже постійно у стані наркотичного сп`яніння, систематично, впродовж останніх шести років, застосовує до неї та до сестри-школярки фізичне і психічне насильство та забирає гроші.

Потерпіла пояснила, що через таку поведінку сина і брата вони з донькою постійно відчувають страх, напругу і безсилля, оскільки жодні заходи впливу на нього не діють. Після влаштованої ОСОБА_1 пожежі його кімната стала непридатною для проживання, а тому він фактично зайняв їх кімнату, через що вони з дочкою змушені мешкати у кухні. 30.01.2021 дочка зайшла у свою кімнату, щоб узяти шкільне приладдя, чим завадила ОСОБА_1 готувати наркотики для вживання і продажу, а тому він агресивно, з лайкою, став виганяти сестру з кімнати, а потім став бити її по руках і ногах. Почувши це, вона вбігла до кімнати та стала закривати собою дочку, на що син став бити і її, ображав словесно, погрожував убити. Вона вивела дочку з кімнати та викликала поліцію, але на цьому син не заспокоївся, продовжував її переслідувати по квартирі, штовхав, тягав за волосся, під погрозою задушення вимагав гроші. Оскільки поліція довго не приїжджала, вона ще двічі телефонувала, а потім вимушена була вибігти на вулицю у домашньому одязі, оскільки боялась, що син її уб`є.

Послідовні, внутрішньо і між собою не суперечливі, логічні та переконливі пояснення потерпілої суд вважає правдивими і покладає в обґрунтування свого рішення.

Більше того, сам ОСОБА_1 в суді не оспорював факт вчинення ним фізичного та психічного насильства відносно рідних, а його ствердження про те, що у такі дії він вчиняв у відповідь на образи на його адресу з боку матері, не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином не виправдовують насильство в сім`ї і не спростовують переконливі докази, які свідчать про вчинення ним щодо матері і малолітньої сестри умисних дій фізичного, психологічного та економічного характеру.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_1 , починаючи з 2015 р., неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, останній раз постановою судді від 13.01.2021 у справі № 753/19910/20 його було піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже за результатами оцінки вищенаведених доказів, які відповідають критеріям належності, допустимості та достатності для підтвердження факту повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, суд дійшов висновку про доведення його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогочастиною 2 статті 173-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вивченням особи ОСОБА_1 також установлено, що він ніде не працює і не має законних джерел доходів, у 2017 р. засуджувався за злочин у сфері обігу наркотичних засобів і зберігання холодної зброї та, перебуваючи на іспитовому строці, продовжував вчиняти домашнє насильство.

В суді ОСОБА_1 свідомо продовжив вчиняти протиправні дії, що проявилось у лайці та образах на адресу матері.

Ураховуючи характер та конкретні обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, систематичність його протиправних дій, вчинення домашнього насильства щодо малолітньої особи, його зухвалу і цинічну поведінку в залі суду, відсутність будь-якої критики своєї поведінки та обставин, що пом`якшують його відповідальність, суд вбачає підстави для застосування найбільш суворого виду адміністративного стягнення за дане правопорушення - адміністративного арешту, в максимальному розмірі, передбаченому санкцією частини 2 статті 173-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд на підставі норми частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» стягує з нього судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись частиною 2 статті 173-1, статями 279, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривні.

Строк адміністративного арешту рахувати з моменту затримання.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: