ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/8696/21

Пров. №3/766/6764/21

10.06.2021 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Рябцевої М.С.,

при секретарі Шукшиній Л.В.,

за участю прокурора Зубкова В.С.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона матеріали справи про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого абзацом 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої та зареєстрованої АДРЕСА_1 , на момент вчинення правопорушення працюючої головним спеціалістом відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , має неповнолітню дитину, ІПН НОМЕР_1

за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 будучи, відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.11.2018 № 172 з 16.11.2018 року, за результатами конкурсу призначеною на посаду головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийнято присягу державного службовця, та звільненою з посади головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.12.2018 № 185, припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, являючись відповідно до ст. 1, підпункту «Д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування та відповідальності за Законом України «Про запобігання корупції» (далі по тексту Закон), у порушення вимог абзацу 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, а саме: 30.04.2021 о 14.47 годин, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як особа, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік (після звільнення).

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнала факт невчасного подання щорічної декларації за 2018 р.

Прокурор в судовому засіданні підтримала складений протокол з викладених у ньому підстав, вважала, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією та притягнути останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАПдоказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу(ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згіднозі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Встановлення наявності або відсутності в діях складу корупційного правопорушення має відбуватись через призму оцінки норми ч. 2 ст. 45 Закону, відповідно до якої особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену упідпунктах «а`і«в`п. 2 ч. 1 ст. 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

З огляду на викладену норму, на осіб, зазначених в ній, покладено обов`язок подання декларації, за несвоєчасне подання якої без поважних причин і передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Отже, необхідним є встановлення в першу чергу факту несвоєчасності подання декларації, тобто поза строком визначеним законом.

Відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби є суб`єктами відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією. Відповідно до ст. 1 Закону суб`єктами декларування є особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, пунктах 4 і 5 ч. 1 ст. 3 Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону. Таким чином ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та відповідальності, оскільки на нього поширюється дія Закону.

Частиною 1 ст. 45 Закону на осіб, зазначених у пункті 1,підпунктах «а`і«в`п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Отже, з огляду на викладене ОСОБА_1 на виконання вищенаведеної норми була зобов`язана в період до 01.04.2019 р. включно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 р.

Так вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджена наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

-наказом № 172 від 16.11.2018 р., за яким ОСОБА_1 призначено головним спеціалістом відділу фінансового забеспечення Херсонського обласного військового;

-наказом № 185 від 10.12.2018 року про звільнення з посади головного спеціаліста відділу фінансового забеспечення ІНФОРМАЦІЯ_2 за згодою сторін;

- розпискою від 10.12.2018 р., згідно якої ОСОБА_1 цього ж дня отримав свою трудову книжку, а також підтвердив той факт, що попереджений про необхідність подання декларації після звільнення, що свідчить про обізнаність останнього щодо обов`язку виконання вимог ч. 2 ст. 45 Закону.

- протоколом про адміністративне правопорушення № 109/2021 року від 27.05.2021 р.,в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та положення Закону, порушення яких він допустив, що має своїм наслідком настання відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

- роздруківкою відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка свідчить, що декларація особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, ОСОБА_1 була подана лише 30.04.2021 р.

- довідкою АТКБ «Приватбанк» про надання послуг КЕП від 18.05.2021 р., відповідно до якої сертифікат для здійснення електронного підпису на ім`я ОСОБА_1 дійсний був, термін дії з 19.10.2018 року по 19.10.2019 рік;

Оцінюючи наведені вище докази, суд приходить до висновку, що факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження і під час судового розгляду. Досліджені судом докази узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, допущеного ОСОБА_1 правопорушення, ставити їх під сумнів жодних підстав немає.

ОСОБА_1 підтвердила свою обізнаність щодо обов`язку подання декларації, крім того на момент звільнення була додатково попереджена про необхідність подання відповідної декларації за період неохоплений раніше поданими деклараціями, мала в своєму розпорядженні цифровий підпис, а ІТС «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» на момент звільнення працювала в штатному режимі. Крім того ОСОБА_1 не заперечила і того факту, що внаслідок власної бездіяльності не виконала покладений на неї Законом обов`язок.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. З огляду на ту обставину, що ОСОБА_1 була обізнана щодо свого обов`язку та мала можливість його виконати, оскільки доказів протилежного суду надано не було. Крім того, відсутні жодні докази на підтвердження поважності причин пропуску строків подання декларації.

З огляду на викладене, дослідженими доказами підтверджено обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Останні повністю доводять факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При вирішенні питання щодо міри адміністративної відповідальності суд виходить з наступного.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, суспільну небезпечність діяння, особу ОСОБА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, вину визнала та розкаялась у вчиненому, вважаю за необхідне накласти на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі визначеному санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Крім цього, з ОСОБА_1 на користь держави, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню судовий збір в сумі 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

(Номер рахунку (IBAN): UA0021451, Одержувач ГУК у Херсонській обл./Херсонській ра-он 21081100, Код отримувача(код за ЄДРПОУ) 37959517, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста пятдесят чотири) гривні.

(Отримувач коштів : ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача(код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти)днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

СуддяМ. С. Рябцева