Справа № 349/1778/20
Провадження № 33/4808/236/21
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Шидзінського Івана Володимировича, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , разом з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1, який працює водієм в ПП «Брокерський центр «Партнер»,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ :

В апеляційній скарзі захисник Шидзінський І.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати. В якості причини пропуску строку посилається на те, що ОСОБА_1 на час винесення судового рішення перебував на стаціонарному лікуванні й саме з цих підстав до суду було подано клопотання про перенесення судового засідання, проте суд визнав цю підставу невагомою та виніс постанову у відсутність останнього. Копію постанови апелянт отримав 04.03.2021 року про що є відповідна розписка. Вказує на те, що підготовка до апеляційної скарги та узгодження правової позиції щодо даної постанови з ОСОБА_1 потребувала певного часу, а тому апеляційну скаргу подано 10.03.2021 року, внаслідок чого й пропущено строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування незаконності судового рішення суду та порушення норм матеріального та процесуального права, апелянт вказує на те, що розгляд справи відбувся у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності та без допиту свідків, що, на думку апелянта, свідчить про явну упередженість суду першої інстанції. На підтвердження своїх доводів апелянт посилається на позицію Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 27.06.2019 року (справа №560/751/17), в частині неналежності письмових пояснень свідків адмінправопорушення без їх допиту у судовому засіданні. Звертає увагу на прецедентну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо відношення адміністративних правопорушень до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що 01.12.2020 року приблизно о 22-15 год. в м. Рогатині по вул. Мухи ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MAN 19.463», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, за що притягнено до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду не з`явились: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Шидзінський І.В., про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином шляхом телефонограми (а.п. 73).

Клопотання про перенесення судового засідання на інший час не надходило.

Враховуючи те, що справа перебуває в провадження суду апеляційної інстанції з 29.03.2021 року та була призначена до розгляду двічі, а саме на 08.04.2021 року та на 21.04.2021 року, й внаслідок хвороби ОСОБА_1 розгляд був перенесений на іншій час з належним сповіщенням останніх про судове засідання саме 11.05.2021 року, вважаю за можливе розгляд справи провести у відсутність осіб, що не з`явились, що повністю узгоджується з приписами ст. 268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу - задовольнити частково, постанову суду - скасувати та прийняти нову, виходячи з наступних підстав.

Оскільки апелянтом пропущено строк на незначний термін, у зв`язку із перебуванням особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на лікуванні, що підтверджується долученими довідками, то вважаю за можливе поновити захиснику Шидзінському І.В. строк на апеляційне оскарження, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

По суті прийнятого судом першої інстанції рішення, доходжу наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт висловив свою незгоду в частині безпідставного розгляду справи судом першої інстанції у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який на час винесення остаточного судового рішення перебував на стаціонарному лікуванні, що є порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважаю вказані доводи апелянта слушними, оскільки поширення стандартів кримінального провадження на відповідну категорію справ про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

Завданням КУпАП згідно зі ст. 1 цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що суд першої інстанції у порушення приписів ст. 268 КУпАП розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та безпідставно, розцінив його неявку саме 26.02.2021 року як таку, що є зловживанням ним своїми процесуальними правами.

Так, 26.02.2021 року захисником Шидзінським І.В. було подано клопотання про перенесення судового засідання, оскільки з 03.02.2021 року по 26.02.2021 року включно ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні, що підтверджується долученої довідкою медичного закладу (а.п. 46).

Неявка ОСОБА_1 у судове засідання 26.02.2021 року, саме у зв`язку із знаходженням на стаціонарному лікуванні та клопотанням про перенесення судового розгляду з цієї підстави, неможливо розцінити як зловживання процесуальними правами, що свідчить про порушення судом першої інстанції приписів ст. 268 КУпАП, незважаючи на сукупність попередніх неодноразових неявок ОСОБА_1 та його захисника у раніше призначені судові засідання суду першої інстанції за інших підстав (в наслідок надання часу на ознайомлення з матеріалами провадження, неможливістю явки у зв`язку із карантинними заходами тощо).

Враховуючи те, що суддя суду першої інстанції, будучи обізнаним про наявність клопотання захисника про відкладення судового розгляду внаслідок хвороби ОСОБА_1 з долученням відповідних документи, розглянув справу у відсутність останнього, вважаю, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, а тому, постанову суду як незаконну належить скасувати, у зв`язку із порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, та прийняти нову.

За результатами апеляційного розгляду, оцінивши встановлені обставини, врахувавши норми права, що підлягали застосуванню, зокрема практику Європейського суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року, де наголошується на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Перевіривши всі наявні докази у справі, співставивши їх як з фактично дослідженими по справі обставинами, так й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення, вважаю встановленим, що 01.12.2020 року приблизно о 22-15 год. в м. Рогатині по вул. Мухи ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MAN 19.463», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння,чим порушив п.п. «а» п. 2.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №233076 від 01.12.2020 року, складеного у присутності двох свідків, підписаний як ними, так й ОСОБА_1 (а.п. 2); 2) роздруківкою приладу Драгер «Алкотест 6810», згідно якої результат тесту становить 0,76% проміле, що містить підпис ОСОБА_1 (а.п. 3); 3) письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.п. 4-5); 4) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.п. 6); 7) направленням в медичний заклад з приміткою поліцейського про те, що ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, нестійка хода, відмовився проходити огляд в медичному закладі (а.п. 7); 8) рапортом працівника поліції; 9) відеозаписом з нагрудних камер поліцейських (а.п. 9).

З оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погоджується з результатом огляду й на роз`яснення працівників поліції, що він має право проїхати в медичний заклад, у разі незгоди з показником приладу «Драгер», останній відповідає: «Я вам зізнався, що в обід випив 100 г…, що я буду робити там в лікарні, якщо Ви настоюєте, що цей прилад показав, що я перебуваю в стані сп`яніння…».

Отже, з досліджених матеріалів провадження, й зі змісту відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на місці зупинки, що свідчить про законність проведення процедури огляду працівниками поліції та відповідність їх дій приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року №1376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року за №1496/27941.

Наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, тому сумніви у їх достовірності, немає.

Жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції, матеріали провадження не містять, а незгода з діями працівників поліції була викладена лише в апеляційній скарзі, що розцінюю як спосіб захисту останнього.

Доводи сторони захисту про обов`язок допиту свідків, й неможливість розгляду справи на підставі їх письмових пояснень, є безпідставними, оскільки суд оцінює всі докази безпосередньо в їх сукупності.

Письмові показання свідків, протокол про адміністративне правопорушення, й інші докази, складені в установленому законом порядку, підписані особами, викладені послідовно та узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, зокрема й зі змістом відеозапису, тому підстав піддавати їх будь-яким сумнівам немає, а отже немає необхідності в безпосередньому допиті свідків.

Апелянт свої вимоги в цій частині обґрунтовує з посиланням на правову позицію в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі ВС/КАС) по справі №560/751/17 від 27.06.2019 року, проте, положення Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) застосовуються при вирішенні спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, які, зокрема, виникають у зв`язку з винесенням постанов у справах про адміністративні правопорушення іншими уповноваженими органами (посадовими особами), а не судом.

В той же час, норми КАС України не застосовуються по вказані категорії справ.

Дослідивши всі обставини справи, вважаю доведеним факт порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» ПДР України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу належить задовольнити частково, постанову суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову із закриттям провадження по справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Шидзінському Івану Володимировичу, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Шидзінського Івана Володимировича задовольнити частково.

Постанову судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло