Справа №: 671/821/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в особі судді Павлової А.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючого різноробочим в ПП «Вітагро», за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 693009 від 20.04.2021, ОСОБА_1 20.04.2021 близько 12.00 год. в АДРЕСА_2 , перебував на вулиці без документів, що засвідчують особу, підтверджують громадянство чи його спеціальний статус, чим порушив підпункт 2 пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України № 104 від 17.02.2021.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про розгляд справи повідомлений. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі через ризик захворювання COVID-19. Вину визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що справа підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначаються: суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норми ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетними, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

У протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський вказав, що ОСОБА_1 порушив підпункт 2 пункту 3 постанови КМУ № 104 від 17.02.2021.

Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України № 104 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 17.02.2021 внесено зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» та постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отже, постанова Кабінету Міністрів України № 104 від 17.02.2021, на яку посилається поліцейський у протоколі, не є нормативно-правовим актом, яким встановлено карантин та запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, а лише вносить зміни до такого.

Таким чином, капрал поліції Миколюк Р.В. у протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, невірно вказав нормативно-правовий акт, яким запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлова А.С.