Справа № 752/9994/21
Провадження №: 3/752/5237/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні суду у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відГоловного управління Держпродспоживслужби у м. Києві
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП
відносно ОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 місце реєстрації - АДРЕСА_2 ідентифікаційний код - НОМЕР_1
за участю ОСОБА_1 (особисто)

ВСТАНОВИВ:

01.04.2021 головним спеціалістом відділу санітарно-епідеміологічного нагляду та організації розслідування спалахів Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві складено протокол про адміністративне правопорушення № 328 (надалі по тексту - протокол від 01.04.2021), в якому зазначено, що 01.04.2021 о 12:00 за адресою: м. Київ, просп. Науки, 4, у магазині з реалізації продуктів харчування фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місці в магазині з реалізації продуктів харчування ФОП ОСОБА_1 порушуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме: відсутнє маркування з метою дотримання дистанції між відвідувачами не менше, ніж 1,5 м, відсутній централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери; відсутнє інформування на вході до закладу щодо дотримання карантинних заходів. Згідно з відомостями, викладеними у протоколі від 01.04.2021 ФОП ОСОБА_1 порушила п.п. 12.1 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 та п. 2, 8 постанови Головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09.05.2020.

До вказаного протоколу приєднано лист-опитувальник з дотримання суб`єктами господарювання проти епідеміологічних заходів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 та витяг з цієї постанови.

У судовому засіданні 06.05.2021 ОСОБА_1 підтвердила, що дійсно здійснює підприємницьку діяльність як господарюючий суб`єкт за адресою зазначеною у протоколі (магазин продовольчих товарів), пояснила, що не вважає, що допустила порушення проти епідеміологічних норм і правил, адже в приміщенні магазину було обладнане місце для централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту, зокрема, стояв короб, з одягненим на нього одноразовим поліетиленовим пакетом і на ньому містився напис на білому аркуші "для використаних засобів індивідуального захисту", при вході до магазину біла наявною друкована інформація про порядок відвідування магазину з урахуванням діючих карантинних обмежень, а на підлозі розклеєне відповідне маркування. При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що 01.04.2021 її магазин перевірили двічі в один і той самий час спеціалісти відділу благоустрою Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації та спеціалісти органу Держпродспоживслужби, виявивши одне і те саме порушення, яке фактично не мало місця (щодо урни).

Що стосується інформації, що у магазині було відсутнє маркування з метою дотримання дистанції між відвідувачами не менше, ніж 1,5 метрів, то ОСОБА_1 пояснила, що на підлозі була нанесена розмітка жовтого кольору. Особи які проводили перевірку, зауважили, що вона має бути червоного кольору, у зв`язку з цим вони змінили колір на червоний. На підтвердження вказаної інформації надала фото з магазину, де на підлозі зображено розмітку між відвідувачами.

На підтвердження своїх заперечень проти обставин, зазначених у протоколі, ОСОБА_1 надала для залучення до матеріалів справи відповідні фотозображення, копію постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 27.04.2021 у справі № 752/9365/21.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують пр. розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суду прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" (рішення від 06.12.1998) Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. З цього принципу слідує також, що обов`язком обвинувачення є інформування особи про висунуті обвинувачення, щоб вона могла підготувати та належним чином представити аргументи на свій захист.

Уважно дослідивши наявні матеріали, заслухавши пояснення особи, відносно якої ініційовано питання про притягнення до адміністративної відповідальності, суд (суддя) зазначає, що протокол від 01.04.2021 не є належним документом, відповідно до якого має відбуватися розгляд справи про адміністративне правопорушення, адже суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності у ньому визначено не просто фізичну особу, громадянку України ОСОБА_1 , а спеціального суб`єкта - фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 , тоді як аналіз приписів КУпАП дає обґрунтовані підстави стверджувати, що притягнення до адміністративної відповідальності за нормами цього кодексу можливе лише щодо фізичних осіб. В Україні не існує правового механізму застосування стягнення в межах справ про адміністративні правопорушення відносно фізичних осіб - підприємців, які є самостійними учасниками як приватно-правових, так і публічно правових відносин, адже відповідно до чинного законодавства права та обов`язки, які виникають у фізичної особи-підприємця при здійсненні ним господарської діяльності, не є тягнуть за собою виникнення прав та обов`язків у самого громадянина (фізичної особи) і навпаки. Наслідки укладення цивільно-правових та господарських правочинів в якості фізичної особи - підприємця мають правове значення для фізичної особи (громадянина) при вирішенні питання про невиконання таких приватно-правових зобов`язань, зокрема, в частині несення відповідальності, адже у цьому разі він відповідає всім своїм майном.

Якщо ж виходити з того, що при складанні протоколу від 01.04.2021 відповідним спеціалістом допущено помилку в частині визначення суб`єктом адміністративного правопорушення не ОСОБА_1 , а саме її як фізичну особу-підприємця, то наявні в матеріалах справи докази, подані ОСОБА_1 , спростовують обставини, описані у цьому протоколі і відносно ним суд (суддя) не вбачає події та складу адміністративного правопорушення, адже у приміщенні магазину продовольчих товарів було наявне маркування з метою дотримання дистанції між відвідувачами та інформування на вході до закладу щодо дотримання карантинних (протиепідемічних) заходів.

Як вірно зазначила ОСОБА_1 , протокол від 01.04.2021 не містить вказівки на конкретні інструкції, нормативні акти, технічні умови тощо, які описують вимоги для кольору такого маркування на підлозі.

Проаналізовані судом (суддею) Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17 не містять вимог щодо кольору тимчасового маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше 1,5 м.

Щодо вимог до контейнера (урни) для централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту судом (суддею) установлено, що по факту порушення вимог щодо такого контейнера відносно ОСОБА_1 01.04.2021 уповноваженою особою Управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації було складено протокол про адміністративне правопорушення серії КВ № 23-510, де було зазначено, що 01.04.2021 о 12:00 за адресою: м. Київ, просп. Науки, 4, ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, адже не забезпечила в продовольчому магазині організацію централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери, чим порушила п.п. 12.1 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236.

Матеріалами справи підтверджується, що протокол серії КВ № 23-510 від 01.04.2021 було передано на розгляд уповноваженого суду і 27.04.2021, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, Голосіївським районним судом міста Києва винесено постанову, якою ОСОБА_1 звільнено від відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, адже суд (суддя) дійшов висновку про малозначність допущеного нею порушення вимог щодо карантину людей, яке визнане нетривалим та незначним (відсутність кришки на урні).

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З огляду на все наведене вище, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді. Таких доказів подано не було.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, ст. 44-3, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко