ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня 2021 року с.м.т.Шевченкове

Суддя Шевченківського районного суду Харківської області Тордія Е.Н., розглянувши адміністративний матеріал №637/693/21 (3/637/349/21) які надійшли з ВПД №1 (Шевченкове) Куп`янський РВП ГУНП в Харківській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м.Харкові, громадянка України, не працююча, інд. код НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Роз`яснені права, передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.63 Конституції України,-

ВСТАНОВИВ :

Стислий зміст та фактично встановлені обставини.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 16 липня 2021 року, приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_1 знаходячись по АДРЕСА_1 , ображала гр. ОСОБА_2 нецензурною лайкою. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Позиція учасників судового процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні вказаного правопорушення не визнала зазначила,,що ОСОБА_2 безпричинно 16 липня 2021 року біля 20.00 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння стала її ображати нецензурною лайкою, пошкодила її футболку, на прохання припинити свої дії не реагувала. Вважає що в її поведінки немає підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності.

На підставі аналізу добутих доказів, суддя дійшов до наступного.

Мотиви суду та застосовані правові норми.

Положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, обєктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Диспозицією статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено вчинення правопорушником дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Виходячи з диспозиції цієї норми закону, суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і обов`язковим мотивом - неповагою до суспільства (хуліганські спонукання), тобто прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

При цьому такі дії мають вчинятися особою безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення у статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» № 2899-IV.

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №156874 від 16 липня 2021 року, суд констатує що подія відбулась біля будинку АДРЕСА_2 , що є громадським містом , свідком події була ОСОБА_3 . ОСОБА_4 які в своїх письмових поясненнях зазначили що обидві жінки вчинили сварку та висловлювались один на одну нецензурною лайкою,подія відбувалась на вулиці біля будинку №9 ,в присутності свідків.

Факт скоєння правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ №156874 від 16 липня 2021 року, особистим та письмовим поясненням ОСОБА_1 , письмовим поясненням: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ,

У відповідності до ст. 248 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Судя, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення дрібне хуліганство.

Висновки суду щодо застосування адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення при малозначності адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справи, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежившись усним зауваженням.

Враховуючи, що від даного правопорушення тяжких наслідків не настало, суддя визнає дане правопорушення малозначним, вважає, що провадження у справі може бути закритим, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст.22, 33-35, 173, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя-,

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, внаслідок малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд Харківської області.

СУДДЯ