Справа № 643/8860/21
Провадження № 3/643/2654/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021

29 липня 2021 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.05.2021, ОСОБА_2 01.05.2021 о 15:26 годині, у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, 120, керував автомобілем «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України: порушено строки його переміщення в митному режимі транзиту, згідно ІПНП даний транспортний засіб ввезено 12.12.2017 через митний пост «Нові Яриловичі», відділення № 2, пункт пропуску «Славутич-Комарин», особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та транспортний засіб використовувався гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який не ввозив його на митну територію України та не поміщував в митний режим транзиту, чим порушено вимоги ст.ст. 380,381,95 Митного Кодексу України та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух». Правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова ДП 18/634269 від 23.04.2021 за ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Неодноразово викликуваний в судове засідання ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце судового засідання повідомлений належним чином. Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, присутність особи згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, а тому її неявка не може бути перешкодою для розгляду судом справи.

Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_5 не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними, враховуючи положення ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, відповідно до вимог ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

Відповідно до протоколу ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення настає за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, якщо такі дії вчинено повторно протягом року.

Об`єктом правопорушень, передбачених зазначеною статтею є суспільні відносини у сфері здійснення митного контролю щодо транспортних засобів, ввезених на територію України. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту транспортного засобу, ввезеного на територію України; 2) використання транспортного засобу, ввезеного на територію України, для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; 3) передання транспортного засобу, ввезеного на територію України, у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу. Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особа, яка протягом року притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення хоча б одного із зазначених вище діянь.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Закон виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відсутності складу правопорушення, при цьому якщо відсутній хоча б один з елементів складу правопорушення відсутній склад правопорушення в цілому.

Обов`язок доведення наявності в діях правопорушника складу правопорушення, передбаченого певною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення покладається на осіб, які відповідно доКодексу України про адміністративні правопорушення уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати вся обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що відносно ОСОБА_5 23 квітня 2021 року винесено постанову ДП 18/634269 за ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначених обставин, оскільки до протоколу не додано копії постанови ДП 18/634269 від 23.04.2021 за ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності протягом року за ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та збирати інші докази, ніж ті, що надані сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

За вимогами ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013,заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що ОСОБА_2 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки не надано доказів того, що його було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення протягом року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись: 7, ч. 9 ст. 121, 247, 245, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.О. Сугачова