ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/140/21 Справа № 695/95/21 Головуючий по першій інстанції Ушакова К.М.
Категорія ч.1 ст.172-6 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю прокурора Гречаника Р.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП , -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №10/2021 від 12.01.2021, ОСОБА_1 , будучи депутатом Золотоніської районної ради Черкаської області, згідно з п.п.«б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, оскільки граничний термін подачі був до 01.06.2020, а декларація фактично подана 22.06.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі посилається на те, що на момент вирішення даної справи, а саме 18.02.2021, з дня виявлення ймовірного правопорушення, пов`язаного з корупцією, тобто 23.06.2020, минуло більше 8 місяців, а отже, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом вини ОСОБА_1 , оскільки складений з порушенням ст.254 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 № 1376, так як складений пізніше 24 годи з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а тому не може бути використаний при прийнятті рішення та на який не може посилатися суд при прийнятті постанови у даній справі.

Зазначає, що в контексті даної справи щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , слід дійти до висновку про недопустимість всіх зібраних у цій справі доказів, оскільки процедура перевірки по даній справі проводилася у невстановлений Законом спосіб неуповноваженим органом, що зумовлює визнання зібраних таким органом доказів недопустимими.

Також вважає, що надані в якості доказів повідомлення з публічної частини реєстру, не можуть бути допустимим доказом, оскільки не містять в собі повних ідентифікаційних ознак особи, яка подала декларацію, а також такі повідомлення не місять відомостей про відповідність інформації, відомостям в реєстрі.

Вказує, що факт самостійного подання ОСОБА_1 щорічної декларації свідчить про відсутність в його діях мотивів, спрямованих на уникнення фінансового контролю чи ухилення від нього, а лише вказує на його неуважність, як особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, подавати щорічну декларацію за минулий рік до 31 травня 2020, тобто відсутність в його діях суб`єктивної сторони правопорушення, яка характеризується завжди умисною формою вини.

В судові засідання, призначені апеляційним судом на 26.03.2021 на 10:30 год., 16.04.2021 на 10:30 год., 21.05.2021 на 10:00 ОСОБА_1 не з`являвся, при цьому про дату, час і місце судових засідань апеляційним судом він та його захисник Сизько Д.Б. повідомлялися у встановленому законом порядку та який був присутній в одному судовому засіданні, яким 21.05.2021 направлено на електронну адресу апеляційного суду письмові пояснення.

Вважаю, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП перешкод для розгляду справи немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Сизька Д.Б.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.245, 280, 283 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновок місцевого суду щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за обставин, викладених в постанові, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу корупційного правопорушення не відповідають вимогам закону.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи депутатом Золотоніської районної ради Черкаської області та згідно з п.п.«б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, оскільки граничний термін подачі був до 01.06.2020, а декларація фактично подана 22.06.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Факт несвоєчасного, без поважних причин, подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік підтверджується даними інформаційно-телекомунікаційної системи Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розміщеними на сайті: public.nazk.gov.ua, згідно яких, ОСОБА_1 подано декларацію 22.06.2020. Тоді як Законом України від 17.03.2020 №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), внесено зміни до Закону від 14.10.2014 № 1700-VII», у 2020 році продовжено до 1 червня термін подання щорічних декларацій та декларацій після звільнення. Відповідно до частини 2-1 розділу ХІІІ Прикінцевих положень встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 01.04.2020, суб`єкти декларування подають до 01.06.2020.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на якого поширюється дія зазначеного вище Закону, був зобов`язаний подати щорічну декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, до 01.06.2020.

Неспроможними є доводи апелянта ОСОБА_1 про відсутність в його діях суб`єктивної сторони правопорушення, яка характеризується завжди умисною формою вини, так як суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. З чого слідує, що відповідальність особи, за дане правопорушення настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за попередні роки щорічна декларація подавалася вчасно, тоді як докази, які б свідчили про об`єктивні обставини, що унеможливлювали подання ним щорічної декларації за 2019 рік до 01.06.2020, у матеріалах справи відсутні, які ним чи його захисником не надані ні суду першої, а ні апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що в контексті даної справи щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , слід дійти до висновку про недопустимість всіх зібраних у цій справі доказів, оскільки процедура перевірки по даній справі проводилася у невстановлений Законом спосіб неуповноваженим органом, що зумовлює визнання зібраних таким органом доказів недопустимими.

Вважаю зазначені доводи апелянта неприйнятними, оскільки вони були предметом розгляду суду першої інстанції, яким належним чином, з посиланням на норми чинного законодавства, надана належна оцінка, з якою погоджується і апеляційний суд.

Не підлягають до задоволення доводи ОСОБА_1 про те, що надані в якості доказів повідомлення з публічної частини реєстру, не можуть бути допустимим доказом, оскільки не містять в собі повних ідентифікаційних ознак особи, яка подала декларацію, а також такі повідомлення не місять відомостей про відповідність інформації, відомостям в реєстрі, так як відповідно до вимог чинного законодавства зазначена апелянтом інформація є інформацією з обмеженим доступом, тоді як сукупність відомостей про фізичну особу ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи дає можливість ідентифікувати його особу.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що останній вважає за необхідне рахувати строк притягнення його до адміністративної відповідальності 23.06.2020, тобто, з наступного дня після подачі ним декларації, однак вказані доводи є неприйнятними, оскільки у відповідності до вимог ст.38 КУпАП такий строк притягнення до адміністративної відповідальності рахується з моменту виявлення вказаного адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 .

Не можуть бути самостійної підставою для скасування законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення місцевого суду доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом вини ОСОБА_1 , оскільки складений з порушенням ст.254 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 № 1376, так як складений пізніше 24 годи з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а тому не може бути використаний при прийнятті рішення та на який не може посилатися суд при прийнятті постанови у даній справі.

З огляду на викладене вбачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини справи, дотримався вимог як матеріального, так і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування оскаржуваної постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року, немає.

Керуючись ст.294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба