Справа № 305/453/21
Номер провадження 3/305/335/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Рахівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-ку України, українку, мешканку

АДРЕСА_1 , продавця магазину ПП "У Людмили",

за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 263452 вбачається, що 01 березня 2021 року, об 11:55 год., в АДРЕСА_2 , була відсутня розмежувальна лінія та урна, для використаних захисних масок. Таким чином, ОСОБА_1 , порушила п.14 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020.

Під час розгляду матеріалів, в суді ОСОБА_1 , вину свою повністю заперечила та зазначила, що власником магазину про який йдеть у протоколі вона не являється, а працює там продавцем. Під час складання протоколу надавала пояснення працівникам поліції, що працює продавцем, власником магазину являється приватний підприємець ОСОБА_2 . Просила закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, так як вона продавець, а не власник магазину в якому нібито виявлені порушення.

Заслухавши пояснення ооби, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Так, ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ч.1 ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Окрім цього, стаття 44-3 КУпАП відсилає для кваліфікації дій правопорушника до конкретних правил і норм, які стосуються боротьби з інфекційними хворобами. Тому протокол повинен містити посилання на конкретний пункт, підпункт, абзац тощо певного нормативно-правового акту, який встановлює заборону, яка начебто була порушена. У протоколі серії АПР18 №263452 від 31.03.2021 не вірно зазначено, пункт Постанови КМУ №1236, який начебто порушено, оскільки п. 14 постанови КМУ № 1236 не відповідає тому правопорушенню, яке інкримінується ОСОБА_1 . З протоколу не являється можливим визначити, яке саме правопорушення вчинила ОСОБА_1 .

Так, суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, є уповноважена особа суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст.55 Господарського Кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суд також враховує, що згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а, відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначену ст. 255 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським було порушено вимоги ст.255 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Більше того, поліцейські, які складали протокол про адміністративне правопорушення долучили до матеріалів справи копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадстких формувань, згідно якої ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність.

З копії трудового договору, який ОСОБА_1 пред?явила під час розгляду протоколу відносно неї, вбачається, що вона працює продавцем у ФОП ОСОБА_2 .

В матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання.

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винуватою у вчиненні даного правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 251, 256, 280, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.44-3 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір в сумі 454 гривні віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скаргав судову палату до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з моменту її проголошення.

Суддя Рахівського районного суду: М.О. Марусяк