ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9026/21
провадження № 3/753/4215/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 06 травня 2021 року надійшли протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, що постановою судді від 15 червня 2021 року об`єднані в одне провадження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11 квітня 2021 року серії ДПР18 № 102614 водій ОСОБА_1 11 квітня 2021 року о 14 год. 35 хв. на вул. Вуликова, 47, керуючи транспортним засобом М412, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на перешкоду - ворота. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження, що спричинило матеріальні збитки.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11 квітня 2021 року серії ДПР18 № 102613 водій ОСОБА_1 11 квітня 2021 року о 14 год. 44 хв. на вул. Вуликова, 47, керував транспортним засобом М412, державний номерний знак НОМЕР_1 ,, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його адвоката (які заперечили вчинення цих адміністративних правопорушень та подали суду клопотання про закриття справи), дійшла таких висновків.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

У судовому засіданні ОСОБА_1 дав суду такі показання, що він на вузькій вулиці, керуючи своїм транспортним засобом, виконуючи розворот, наїхав на перешкоду, а саме зачепив забор сусідки, у чому вину визнає. Після того, запаркував транспортний засіб поблизу свого будинку, зайшов додому, обідав та вживав алкогольні напої, ліг спати, але через якийсь час до нього додому прийшла поліція. Категорично заперечує, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

За усталеним у судовій практиці визначенням, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у своє рішенні також зазначає, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування (п. 38, постанова КАС ВС у справі № 404/4467/16-а).

Проте, протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис з бодікамери поліцейського АА00818, не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом або експлуатував його. Навпаки, як ОСОБА_1 стверджує на відеозаписі, так і поліцейські підтверджують те, що вони розбудили його, який спав у себе вдома, а докази того, що він керував автомобілем були відсутні. До речі, відеозапис розпочинається з того моменту, що поліція прибула на виклик сусідів ОСОБА_1 через декілька годин після ДТП, зайшли разом із сусідами до нього додому та надалі склали протокол про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд зазначає, що як у цьому випадку, без доказів того, що особа керувала або експлуатувала транспортний засіб, сам факт її керування автомобілем того дня, не покладає на таку особу обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Принцип презумпції невинуватості підлягає застосуванню й в справах про адміністративні правопорушення, саме всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова КАС ВС від 08 липня 2020 року, справа № 463/1352/16-а).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, то суд виходить з такого.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу, у мінімальному розмірі передбаченому цією санкцією, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладання такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 124, 130 ч. 1, статтями 274, 283-285 КУпАП, суддя,

ухвалила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М. С. Бондаренко