Справа №522/7938/21
Провадження №3/522/6217/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює стажером в кальян-барі «Lloyd's», проживає за адресою: АДРЕСА_1

- за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно адміністративних матеріалів наданих суду 07.05.2021 року, суддя отримала 11.05.2021 року, 02.04.2021 року о 22.35 год. ОСОБА_1 , знаходячись на своєму робочому місці у кальяній «Lloyd's» за адресою: м.Одеса, просп.Олександрівський, 4, де працює стажером, приймав відвідувачів у закладі, чим порушив Постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

За вказаним фактом співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №576375 від 02.04.2021 року за ч.1 ст.44-3 КпАП України, в якому правопорушник зазначив, що з протоколом не згоден.

В судове засідання призначене на 14.06.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 від 02.04.2021 року, в яких зазначено, що 02.04.2021 року був присутній у закладі «Lloyd's» з метою ремонту обладнання, а саме ремонтував кавовий апарат, до порушення карантину не має ніякого відношення.

Вивчивши матеріали даної адміністративної справи, суд приходить до висновку, що провадження по ній підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно диспозиції ст.44-3 КУпАП відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно диспозиції ст.44-3 КУпАП відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма ст.44-3 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідальність за порушення вказаних норм покладається виключно на суб`єктів господарювання, а не на їх персонал, оскільки останні не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії суб`єкта господарювання.

Виконуючи вимоги ст.280 КУпАП в частині з`ясування питання, щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 є стажером у кальяній-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

На думку інспектора СЮП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенатна поліції ОСОБА_2 , яка склала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 є відповідальною особою, однак доказів цього суду не надано.

Поняття суб`єкта господарювання визначенні ст.55 ГК України, а саме суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, відповідальність за порушення вказаних норм покладається виключно на суб`єктів господарювання, а не на їх персонал, оскільки останні не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії суб`єкта господарювання.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 є стажером у кальяній-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », тобто не є суб`єктом господарювання, адміністративно-розпорядчих функцій не виконував. Враховуючи це, ОСОБА_1 не несе відповідальності за контроль санітарно-гігієнічних норм.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дані про свідків вчиненого правопорушення. В матеріалах справи відсутні будь-які пояснення осіб, які могли б підтвердити обставини вчинення ОСОБА_3 вказаного у протоколі правопорушення.

Об`єктивна та суб`єктивна сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, потребують чіткого визначення у протоколі та інших процесуальних документах.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних та юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена за ст.44-3 КУпАП.

У відповідності до ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №576375 від 02.04.2021 року не зазначено, який саме конкретний пункт постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року, порушив ОСОБА_1 .

Таким чином, неможливо встановити, які саме правила карантину він порушив.

Крім того, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статі 251 КУпАП, оскільки за своє правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевіренні за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Будь-які інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Згідно приписів ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, матеріали про адміністративне правопорушення містять лише протокол про адміністративне правопорушення, який не можна вважати належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки нічим не підтверджений.

Копії фото, які містяться в матеріалах справи, не можна вважати належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки вони не містять дати їх виготовлення, не зазначено, ким і коли та за яких обставин їх було зроблено. Крім того, з фото не можливо встановити порушення ОСОБА_1 порушення карантинних обмежень.

У відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В результаті аналізу досліджених доказів, суд змушений прийти до висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого їй діяння.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В той же час, ст.62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.

Таким чином, суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини та не визнання своєї вини ОСОБА_1 , який не є суб`єктом господарювання, відсутність інших доказів щодо його вини, аналізуючи в сукупності наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні об`єктивні дані, які вказують на склад вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, на підставі чого справу про адміністративне правопорушення відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 9, 10, 24, 33, 44-3, 221, 247, 252, 254, 256, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі №522/7938/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Домусчі Л.В.

14.06.21