ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1888/21 Справа № 210/5574/21 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін О.В. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює в Управлінні соціального захисту населення Криворізької РДА, інваліда ІІ групи проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

При обставинах, встановлених місцевим судом, 17 вересня 2021 року о 23-05 годині в м. Кривий Ріг, Металургійний район, по вул. Тевосяна, біля будинку № 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «FORD C Max», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та ухвалити нову, якою справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що огляд особи проводився без присутності свідків або понятих, вина особи в інкримінованому правопорушенні належними та допустимими доказами не доведена, а також працівниками поліції було фальсифіковано протокол, порушено його право на захист та не роз`яснені його права.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлені належним чином, поважних причин свого неприбуття не повідомила, тому вважаю можливим розглянути справу за відсутності цих осіб, що відповідає і узгоджується з вимогами частини шостої статті 294 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги співставивши їх із викладеними доводами, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення ААБ № 275588 від 17.09.2021 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, де зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП;

- відеозаписом з боді-камери інспекторів, на якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- рапортом інспектора поліції від 17.09.2021 року, згідно якого під час несення служби за вказаною у протоколі адресою було зупинено автомобіль Форддержавний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР України. Під час спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків;

- рапортом інспектора Хоменка А.Б. від 17.09.2021 р. в якому зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 275588 слід вважати за ч.1 ст.130 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно яких останні 17.09.2021 року були свідками того, як водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку;

- направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 17.09.2021 року, згідно якого останній відмовився від проходження такого огляду.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яке керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Є необґрунтованими і доводи апеляції про неповноту дослідження судом доказів, що зібрані по справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, що матеріали справи не містять інформації про допит свідків, а їх пояснення носять формальний характер. На думку апеляційного суду, зазначені твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності носять суб`єктивну оцінку та спростовуються матеріалами провадження та доказами по справі, наведеними вище, в їх сукупності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено. Крім того, письмові докази узгоджуються з відеозаписом з боді-камери працівників поліції, а тому сумнівів в їх достовірності у апеляційного суду не виникає.

Щодо ствердження ОСОБА_1 , що огляд проводився без присутності двох свідків, то воно спростовується відеозаписом з боді-камери поліцейського, згідно якого працівниками поліції були запрошені під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці з застосування технічного засобу алкотестеру «Драгер», так і у відповідному медичному закладі. ОСОБА_1 однозначно відмовився від проходження такого огляду, та обгрунтував таку позицію, що в цьому не має сенсу оскільки він вживав пиво.

Доводи апелянта про те, що йому не були роз`яснені його права спростовуються відеозаписом, згідно якого вбачається, що після відмови проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, ОСОБА_1 зазначено, що він може бути доставлений протягом двох годин до медичного закладу для проходження огляду, однак останній не виявив бажання.

Окрім цього, в матеріалах справи також наявне і письмове направлення водія на проходження огляду, що спростовує твердження ОСОБА_1 , що йому достатньо не роз`яснено порядок проходження, та одночасно підтверджує факт вимоги пройти такий огляд у медичному закладі.

Щодо доводів апелянта про те, що було порушено право на захист, апеляційний суд зазначає наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 знав про існування відносно нього справи про адміністративне та про час та місце розгляду справи, що підтверджується його особистим підписом.

Твердження ОСОБА_1 про фальсифікацію протоколу працівниками поліції, оскільки в ньому є виправлення, хоча і має місце бути, проте дата розгляду справи в суді ставиться поліцейськими самостійно, на власний розсуд, і не впливає на зміст правопорушення.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів наведених в апеляції апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Кононенко