Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/358/21
Єдиний унікальний №733/718/21
Постанова

іменем України

29 липня 2021 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Кулак О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в Ічнянському МКК менеджером з постачання,

за ст. 124 КУпАП,

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №471620 від 11 червня 2021 року, 11 червня 2021 року о 08 год 30 хв. ОСОБА_1 в с.Гмирянка Ічнянського району Чернігівської області по вул.Миру, керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO SF 48Y4, д.н.з. НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110247, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п.10.1 ПДР України.

Його дії кваліфіковані за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини викладені в протоколі заперечив, вину в порушенні ПДР не визнав. Пояснив, що 11 червня 2021 року близько 08 год 30 хв. в с.Гмирянка по вул.Миру, керував CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_2 , а саме їхав з м.Прилук в бік м.Ічня із швидкістю 50 км/г. В цей день йшов дощ. Метрів за 30 побачив перед собою раптовий рух автомобіля, який здійснював маневр повороту на смугу на якій він рухався. В цій ситуації щоб уникнути зіткнення, звертаючи в правий бік загальмував, проте уникнути зіткнення не вдалося, лівою фарою свого авто вдарив задню праву частину автомобіля ОСОБА_2 . При цьому, додав, що ОСОБА_2 рух почав раптово та не встиг завершити маневр повороту. Вважає, що при видимості дороги приблизно на 120 м, ОСОБА_2 міг би його бачити. При цьому додав, що інших учасників руху не було.

Інший учасник ДТП водій ОСОБА_2 пояснив, що 11 червня 2021 року близько 08 год. 30 хв. в с.Гмирянка по вул.Миру здійснював маневр повороту від свого двору в напрямку до м.Ічня на дорогу з двостроннім рухом. Перед здійсненням руху переконався чи не має інших транспортних засобів на дорозі. В той час йшов дощ, видимість дороги була приблизно на 120 м, тому у нього була можливість чітко розпізнати межі елементів дороги та розміщення учасників руху. Інших транспортних засобів не було. Виїхавши на праву полосу дороги, завершив маневр повороту та відчув удар в задню праву частину крила свого авто. Після зіткнення його транспортний засіб відкинуло на 10-12 м вперед. На його думку саме ОСОБА_1 рухався з перевищеною швидкістю, в результаті чого і не впорався з керуванням.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , колега по роботі ОСОБА_1 , дав показання, що 11 червня 2021 року, в період часу з 08 год. 30 хв. до 09 год. разом з ОСОБА_1 їхав на передньому пасажирському сидінні на автомобілі CHEVROLET з м.Прилуки до м.Ічня на роботу із швидкістю 50-60 км/г. Дорога знайома, оскільки кожного дня їздять на роботу. В той день йшов сильний дощ. Як тільки минули школу, метрів за 20-30, побачили з лівої сторони дороги автомобіль ЗАЗ Таврія, який стояв передньою частиною авто в напрямку до м.Прилуки. Коли почали під`їжджати ближче, а саме метрів за 8-9, автомобіль почав їхати та робити маневр повороту на смугу руху по якій їхало їх авто. Подій ОСОБА_1 з метою уникнення зіткнення почав гальмувати звертаючи в бік, але зіткнення не вдалося уникнути і лівою фарою автомобіля відбувся удар в задній правий кут автомобіля Таврія. Водій автомобіля міг би нас бачити, але в той час йшов дощ, тому свідок в цьому не впевнений. Іхавши по дорозі, жодних свідків не бачив.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , показання свідка, всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 10.1 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 10.1 ПДР України, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Зокрема, згідно вимог п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №471620 складеного 11 червня 2021 року, ОСОБА_1 інкримінується порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України за наступних обставин.

11 червня 2021 року о 08 год 30 хв. ОСОБА_1 в с.Гмирянка Ічнянського району Чернігівської області по вул.Миру, керуючи транспортним засобом CHEVROLET AVEO SF 48Y4, д.н.з. НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110247, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, судом об`єктивно встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 відсутня невідповідність вимогам саме п.10.1 ПДРУкраїни, як вказано поліцейським в протоколі, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото та кінозйомки, відеозапису , у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.44-3 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому, суд зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, враховуючи викладене вище, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про відсутність поставленого у вину працівником поліції в діях ОСОБА_1 порушення саме п.10.1 ПДР України за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.124, п.1 ст.247, ст.ст.280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд Чернігівської області.

Суддя Н.В.Фетісова