КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/400/2021 Постанова винесена суддею Старовойтовою С.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисників Клечановського І.С., Клечановської Ю.І., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Степань Сарненського району Рівненської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні доньку, 2019 р.н., не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 03 квітня 2020 року о 04 год. 15 хв. по вул. Сверстюка, 54 в м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Subaru Legacy Outback», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка сповільнена мова, поведінка, яка не відповідає обстановці, що склалася. Від медичного огляду для встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03.04.2020 року вночі, коли він їхав з роботи, йому зателефонувала дружина, та він зупинив автомобіль. Під час розмови вони з дружиною посварилися і він рознервувався, а так як у нього в машині була горілка, він пересів на заднє сидіння автомобіля та випив її, від чого дуже сп`янів та практично одразу заснув, а прокинувся від того, що хтось його розбудив. Він спочатку не зрозумів, що це працівники поліції, які потім витягнули його з автомобіля через двері багажного відділення на вулицю та почали казати, що йому потрібно їхати на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він відмовився, оскільки не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому працівники поліції фактично провели обшук в його автомобілі, доставали без його дозволу документи з відділення для рукавичок та обшукали багажне відділення.

Крім того, з дослідженого у судовому засіданні диску з відеозаписом з нагрудної камери, вбачається, що на запису відсутні дані про зупинку його автомобіля працівниками поліції.

Також судом було досліджено доданий до матеріалів справи рапорт інспектора Селивоненка А., з якого вбачається, що 03.04.2020 р. близько 03 год. 55 хв. від оперативного чергового отримав виклик «Порушення ПДР» за адресою: м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 54 та, прибувши на місце, виявив транспортний засіб «Subaru Legacy Outback», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , а з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 03.04.2020 року о 04 год. 15 хв. керував транспортним засобом.

Таким чином, фактично у судовому засіданні з документів, які додані до матеріалів справи працівниками поліції, було встановлено, що його автомобіль стояв (не рухався) за адресою: м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 54, протягом 20 хвилин до того, як прибув екіпаж патрульної поліції, тобто у засіданні фактично було встановлено факт відсутності складу адміністративного правопорушення в його діях.

Проте суд не прийняв до уваги ці обставини та вказав у своєму рішенні, що переглядом відеозапису встановлено, що «під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечує, що керував автомобілем, а, навпаки, зазначає, що усвідомлює свою вину, та вказує, що вже зібрався від`їжджати, як під`їхало авто працівників поліції».

За таких обставин, у судовому засіданні не було встановлено факту його відмови, як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що виключає підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисників Клечановського І.С., Клечановської Ю.І. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписз нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою та свідками; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 03.04.2020 року, відповідно до якого, водій ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився; поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а також рапорті інспектора УПП в м. Києві Селивоненка А.О. та відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку у зв`язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був переглянутий у судовому засіданні під час апеляційного розгляду за участі ОСОБА_1 та його захисника Клечановської Ю.І., відповідно до якого, працівниками поліції Казимірцю О.М., у присутності двох свідків, було запропоновано пройти огляд на стан сп`янінняна приладі Драгер, проте ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився, тоді працівниками поліції останньому неодноразово було запропоновано пройти огляд у медичній установі у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 сказав, що не відмовляється від проходження огляду у медичній установі, але зараз він поїде додому, а вже завтра самостійно пройде огляд, у зв`язку з чим відносно нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисники не заперечували того, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він автомобілем не керував, а коли до нього під`їхали працівники поліції, то лише знаходився в припаркованому біля пожежної частини автомобілі на задньому сидінні та, після сварки з дружиною, вживав алкоголь.

Разом з тим, посилання ОСОБА_1 та його захисників на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а коли до нього під`їхали працівники поліції, то лише знаходився в припаркованому біля пожежної частини автомобілі на задньому сидінні та вживав алкоголь, є безпідставними та спростовуються рапортом інспектора УПП в м. Києві Селивоненка А.О., відповідно до якого, 03.04.2020 р. близько 03 год. 55 хв. під час несення служби в складі екіпажу Рубін-404 від оперативного чергового отримали виклик «Порушення ПДР» за адресою: м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 54. Прибувши за вказаною адресою було виявлено транспортний засіб «Subaru Legacy Outback», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який поводив себе неадекватно та в ході спілкування переліз на заднє сидіння авто, замкнув двері та повідомив, що він не їхав. Проте в ході встановлення обставин, з показів свідків події, які викликали наряд, було встановлено, що гр. ОСОБА_1 , під`їхавши на авто, почав спілкуватися зі свідками та пропонувати їм випити горілки, при цьому він мав ознаки алкогольного сп`яніння (не стійку ходу, почервоніння обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини). В подальшому було прийнято рішення застосувати до гр. ОСОБА_1 міри фізичного впливу та спецзасіб кайданки, та оскільки він забув закрити багажник, через нього вдалося потрапити до салону авто та витягнути особу, при цьому вдалося зберегти скло в авто, дана подія зафіксована на камеру АА 00826, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 було складено відповідні матеріали, а саме: протокол ДПР18 № 085756 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол затримання АЗ № 111754 та постанову ЕАК № 2334596 за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Отже, про те, що перед складанням відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 керував автомобілем свідчать дані постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2334596 від 03.04.2020 року, за якою ОСОБА_1 03.04.2020 року керував транспортним засобом «Subaru», державний номерний знак НОМЕР_2 , в темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком, чим порушив п. 2.9 (в) ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, за яке він був підданий штрафу у розмірі 170 грн., яку було підписано відповідною посадовою особою та й самим ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Крім того, з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, вбачається, що, на момент прибуття працівників поліції, ОСОБА_1 перебуває за кермом свого автомобіля, в якому горять фари і сигнали аварійної зупинки, а також включений двигун, а сам автомобіль перебуває на проїзній частині дороги, при цьому ОСОБА_1 не оспорював того, що сів за кермо в стані сп`яніння, тому розуміє, що винуватий та пропонує працівникам поліції все вирішити без складання документів, а також вказує на те, що він їхав з Гостомеля та припаркувався, і тільки почав від`їжджати, як його зупинили працівники поліції, та в подальшому пропонує працівникам поліції, що він від`їде.

Також на даному відеозаписі маються пояснення свідка про те, що водій даного автомобіля під`їхав, від нього був запах алкоголю і він був в неадекватному стані, пропонував випити горілки .

А тому доводи ОСОБА_1 та його захисників про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а коли до нього під`їхали працівники поліції, то лише знаходився в припаркованому автомобілі і вживав алкоголь, судом апеляційної інстанції розцінюються як спосіб захисту та намагання ОСОБА_1 ухилитися від відповідальності за вчинене.

До того ж ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспекторів поліції з вказаного приводу неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

З цих підстав не заслуговують на увагу і доводи апелянта про відсутність даних про зупинку його автомобіля працівниками поліції, оскільки спростовуються вище наведеними доказами по справі.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, щов рапорті інспектора ПП зазначено, що від оперативного чергового виклик «Порушення ПДР» ними було отримано 03.04.2020 року о 03 год. 55 хв., а з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом 03.04.2020 року о 04 год. 15 хв., що, на його думку, свідчить про те, що до того, як прибув екіпаж патрульної поліції, його автомобіль стояв (не рухався) протягом 20 хвилин, чим фактично встановлено факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, то їх слід визнати безпідставними, оскільки з рапорту інспектора УПП в м. Києві Селивоненка А.О.вбачається, що інспектором вказано приблизний час отримання виклику, а не точний, то за умови, що цей часовий проміжок незначний, в межах 20 хвилин, це може свідчити про допущену ним технічну помилку у часі отримання виклику про порушення ПДР, яка не може вказувати на неповноту з`ясування всіх обставин справи та не є підставою для скасування постанови суду і закриття провадження у справі.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.