Справа № 199/8231/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 травня 2021 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Сенчишин Ф.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли від ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП встановити не видалося за можливе, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованої,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 26 вересня 2020 року близько 12 год. 50 хв. ОСОБА_2 за адресою: пр. Слобожанський, буд 87, у м. Дніпрі на робочому місці в магазині «Живі раки», перебувала без засобів індивідуального захисту (маска, рукавички), чим порушила п.п. 1 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила фактичні обставини справи та свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 підлягає закриттю з наступних підстав:

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані співробітниками поліції за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб, передбачених в умовах карантину. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Зокрема, конкретизований зміст зазначеного правопорушення розкривається у постанові Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», за п.п. 1 п. 10 якої на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

З 21 листопада 2020 року згідно Закону України № 1000-IX від 06 листопада 2020 року стаття 44-3 КУпАП була доповнена частиною другою, яка передбачає відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Цим же законом визначено, що розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП віднесений до компетенції виконавчих комітетів (виконавчих органів) сільських, селищних, міських рад, органів Національної поліції та органів державної санітарно-епідеміологічної служби.

Оскільки частини перша та друга статті 44-3 КУпАП співвідносяться як загальна та спеціальна правові норми, діяння, які проявляються у перебуванні в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно підлягають кваліфікації за частиною другою відповідної статті КУпАП та не можуть бути кваліфіковані за частиною першою за правилами конкуренції правових норм.

ЄСПЛ у справах «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії», у сформулював позиції, за якою у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Суд в межах зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення обмежений в можливості оцінки діянь ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, оскільки остання від зазначеного в суді не захищалася і розгляд справ за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП не віднесений до підслідності суду.

За наведених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутності в її діях, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративного правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

07.05.2021