П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року м. Київ

Справа № 33/824/3139/2021 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипник О. Г.

Унікальний № 758/5478/21

Суддя Київського апеляційного суду Пікуль А. А., за участі ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Романюка Євгена Вікторовича, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 , адвоката Романюка Євгена Вікторовича, на постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

у с т а н о в и л а:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 2.9 а ПДР України та застосовано до нього стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян 17 000 в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Із указаної постанови убачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 19 березня 2021 року о 02 год. 27 хв. в м. Києві, по вул. Оленівській, 34 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ЗАЗ Сенс» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засідання ОСОБА_1 заперечував свою вину, суду пояснив, що 19 березня 2021 року він разом зі своїм товаришем, ОСОБА_2 знаходилися вдома по АДРЕСА_1 .

Приблизно о 02-00 год. вони разом вийшли на вул. Оленівська, 34, де було припарковано авто ОСОБА_1 , щоб викликати таксі та провести товариша додому. Неподалік місця де був припарковий автомобіль, по вул. Оленівська, спрацювала охоронна сигналізація. Підійшовши до автомобіля, належного ОСОБА_1 , товариш залишився поруч з ним, а ОСОБА_1 змушений був сісти в автомобіль, щоб перевірити його стан та вимкнути сигналізацію. В цей час мимо проїжджав автомобіль патрульної поліції, працівники якого побачили ОСОБА_1 , який виходив з автомобіля та склали протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 вказував, що під час перебування в салоні автомобіля 19 березня 2021 року о 02 год. 27 хв. та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення 19 березня 2021 року о 03 год 16 хв. транспортним засобом не керував, що підтверджується відеофіксацією місця та часу вчинення порушення.

Указані пояснення відхилені судом першої інстанції як необґрунтовані, оскільки вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 192368 від 19.03.2021; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою приладу «Drager» (алкотестер 6820) № 2104, результат на стан сп`яніння - 1,75 проміле; розпискою ОСОБА_1 від 19.03.2021 року про те, що останній зобов`язується не керувати автомобілем, оскільки відсторонений від керування згідно ст. 130 КУпАП; відеофіксацією місця та часу події, долученою до матеріалів справи; постановою про накладення адміністративного стягнення у сфері безпеки дорожнього руху за ст. 125 КУпАП від 19.03.2021 року складеною о 3 год 13 хв.

На переконання суду першої інстанції, вищевказані зібрані по справі докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та повністю відповідають дійсним фактичним обставинам справи. Тому суддя районного суду дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду захисник ОСОБА_1 , адвокат Романюк Є. В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення районним судом вимог КУпАП, просить постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.36-41).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що працівники патрульної поліції не надали до суду жодних належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України. ОСОБА_1 власним автомобілем «ЗАЗ SENS» д/н/з НОМЕР_1 не керував, авто не рухалося. Відеозапис боді-камери працівників поліції не містить даних, які підтверджують факт керування та зупинки з законних підстав патрульною поліцією транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Відеозапис боді-камери працівників поліції починається лише з того моменту, коли працівники поліції почали спілкування зі ОСОБА_3 біля його автомобіля, при тому, що боді-камера у патрульного поліцейського повинна працювати постійно.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Романюка Є. В., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримався вказаних вимог закону в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення Серія ААБ № 192368 від 19 березня 2021 року, згідно з відомостями якого, 19 березня 2021 року, о 02 год. 27 хв. в м. Києві, по вул. Оленівській, 34, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ЗАЗ Сенс» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9А ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу алкотестер «Драгер» 6820. Результат: 1, 75 % проміле, тест № 2104.

З наявного у матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди ОСОБА_1 проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу алкотестер «Драгер» 6820, який показав результат: 1, 75 % проміле, тест № 2104.

Вказані документи - протокол та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, підписані особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_3 .

Крім того, ОСОБА_1 поставив свій підпис у графі «З результатами згоден», чим підтвердив дотримання процедури проведення огляду та свою згоду з результатами тесту.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_3 транспортним засобом спростовуються вищезазначеними доказами та наявною у матеріалах справи розпискою ОСОБА_1 , в якій ним власноручно зазначено, що він зобов`язався не керувати автомобілем «ЗАЗ SENS» д/н/з НОМЕР_1 у зв`язку із тим, що він був відсторонений від керування співробітниками поліції за ст. 130 КУпАП (а.с. 6).

Крім того, суд звертає увагу, що долучений до матеріалів провадження відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

Із вказаного відеозапису убачається, що ОСОБА_1 погодився на вимогу співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, одночасно вказував, що алкогольні напої не вживав. Відеозапис чітко і однозначно підтверджує те, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт керування ним автомобілем, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що постанова серії ЕАН № 3937650 від 19 березня 2021 року є неналежним доказом відхиляються. На відеозаписі чітко і однозначно зафіксовано, що ОСОБА_1 указана постанова про оголошення попередження за порушення правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом (здійснення повороту з іншої смуги) була оголошена, про що він зробив свій підпис без жодних зауважень навіть на словах. Указана постанова (а.с.25) ОСОБА_3 не оскаржувалась, тому є чинною, незважаючи на виявлені захисником правопорушника недоречності щодо часу вчинення правопорушення. Однак ці недоречності жодним чином не спростовують доведеність факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1).

Отже, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

За таких обставин постанова судді районного суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 , адвоката Романюка Євгена Вікторовича, залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 01 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Пікуль