Справа 362/3014/21
Провадження 3/362/1302/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2021 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василькові Київської області адміністративний матеріал, що надійшов від Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, Васильківського міського голови,

за ч.2 ст. 212-3 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.06.2021 року, що був складений начальником Управліня моніторингу прав на звернення та інформацію Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, 01.06.2021 об 11:00 год. (дата і час виявлення правопорушення) Васильківський міський голова Баласанович Н.О. не надала запитувану публічну інформацію ОСОБА_2 з одночасним повідомленням останньому, що його запит оформлено без дотримання положень ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Зокрема, у вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_2 звернувся до Васильківського міського голови із запитом від 16.01.2021 щодо надання належним чином завіреної копії рішення третьої сесії депутатів Васильківської міської ради «Про реорганізацію Здорівської сільської ради шляхом її приєднання до Васильківської міської ради Обухівського району Київської області» з планом заходів із реорганізації. Листом ради від 02.02.2021 № К-26/09.02-08 за підписом міського голови ОСОБА_1 йому не надано запитувану інформацію.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, просила розгляд справи проводити без її участі, а провадження по справі закрити з огляду на подані до суду письмові поясненя. Зокрема зазначила, що не була обізнана про факт розгляду вказаним органом матеріалів щодо складання цього протоколу, що підтвердила документально. Це позбавило її можливості бути присутньою і надати відповідні пояснення з даного приводу. Також у порушення ряду положень нормативно-правових актів, які регулюють процедуру оформлення матеріалів за ст. 212-3 КУаАП, її не ознайомлено з правами і обов`язками, позбавлено можливості надати пояснення через неналежне вручення їй відповідного повідомлення. Наголосила, що не є розпорядником запитуваної інформації через те, що її посада хоч і входить до системи органів місцевого самоврядування, однак вона є тільки головною посадовою особою територіальної громади міста.

Вивчивши матеріали справи і письмові пояснення ОСОБА_1 у їх сукупності, суд встановив таке.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, за якою на ОСОБА_1 складено зазначений протокол, полягає у необґрунтованому віднесенні інформації до інформації з обмеженим доступом, ненаданні відповіді на запит на інформацію, ненаданні інформації, неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні недостовірної інформації, у порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом та інформації, що становить суспільний інтерес (далі- Закон № 2939-VI).

У ст. 13 Закону № 2939-VI наведений перелік розпорядників інформації для цілей цього Закону серед яких органи місцевого самоврядування.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» є базовим законом відповідно та відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. ч. 1, 2, 3, ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного міста.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» № 10 від 29 червня 2016 року у п. 2.1 визначено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Визначене поняття "суб`єкт владних повноважень" не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб`єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI. У зв`язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов`язки розпорядника інформації, у тому числі обов`язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації (статті 14, 15 Закону № 2939-VI).

Відповідно до частини першої статті 5 та частини першої статті 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова (далі - міський голова) входить до системи місцевого самоврядування і є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Конституційний Суд України у пункті 4 Рішення від 6 липня 1999 року № 7-рп/99 роз`яснив, що міський голова як особа, що має представницький мандат, виступає від імені виборців, зокрема представляє територіальну громаду, міську раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян тощо; звертається до суду з питань визнання незаконними актів відповідних органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладає від імені територіальної громади, міської ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства (частина третя статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Виконання цих функцій та повноважень має місце тому, що виборці обрали його і наділили мандатом (тобто дорученням).

З наведеного випливає, що міський голова хоча й входить до системи місцевого самоврядування, однак не є органом місцевого самоврядування - сільською, селищною, міською радою або їх виконавчим органом, а тому не володіє публічною інформацією і в розумінні пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI не може бути її розпорядником.

Отже, ОСОБА_1 не входить до переліку розпорядників інформації у розумінні Закону № 2939-VI, а тому не може бути суб`єктом відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Суд зазначає, що, дійсно, у діяннях ОСОБА_1 убачається порушення вимог Закону № 2939-VI, а саме ч. 3 ст. 22 Закону, адже не направила запит ОСОБА_2 належному розпоряднику ( Васильківській міській раді або її виконавчому комітету), між тим, таке порушення також не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

За правилами ст. 7 КУпAП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з aдміністративним прaвопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про aдміністративні прaвопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У силу ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України від 14 лютого 2008 року зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 245, 247, 251-252, 266, 283-284, 294 КУпАП, суд

постановив:

Зaкpити пpовадження у справі про aдміністративне пpавопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 212-3 КУпАП у зв`язку з вiдсутністю події і cкладу aдміністративного прaвопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Повний текст постанови виготовлено 16.07.2021

Суддя В.М. Дорошенко