Справа № 503/530/21
Провадження №3/503/337/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 443 КУпАП,

встановив:

19 квітня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 571311, згідно змісту якого 19.04.2021 року близько 14.30 години ОСОБА_1 перебував в м. Кодима на вул. Соборній без документів, що посвідчують особу, чим порушив пункт 3.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 443 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином з урахуванням строку, передбаченого ст. 277-2 КУпАП, про що свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 571311 від 19.04.2021 року, в якому було зазначено про повідомлення ОСОБА_1 , що розгляд справи відбудеться 12.05.2021 року о 09 год. 00 хв. у Кодимському райсуді із проставленням останнім свого підпису про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи. При цьому, в зазначеному протоколі ОСОБА_1 проставлений підпис також в графі про отримання другого примірника цього протоколу. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_1 на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, ч.2 ст. 268 КУпАП не визнає обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 443 КУпАП. У зв`язку з вище викладеним суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Згідно ч.1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Диспозиція частини першої статті 443 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно пункту 3.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 (із відповідними змінами), на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

При цьому, пунктом 1 згаданої постанови (в редакції чинній на час вчинення правопорушення), установлений карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2021 року, зокрема на території Одеської області.

Таким чином суд вважає, що діяння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підпадає під правову кваліфікацію за частиною першою статті 443 КУпАП, а саме порушення правил щодо карантину людей передбачених пункту 3.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 у виді заборони на період дії карантину перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

У відповідності до змісту пояснення ОСОБА_1 від 19.04.2021 року (а.с.4), підставою перевірки в нього документів працівником поліції стало перебування у стані алкогольного сп`яніння останнього. В свою чергу, згідно пункту 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Водночас із цим ч.1 ст. 178 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за появу в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль. У зв`язку з чим суд вважає, що у працівника поліції були законні підстави здійснити перевірку документів ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП, що підтверджує копія постанови серії ГАБ № 656721 по справі про адміністративне правопорушення від 19.04.2021 року (а.с.7) та письмове пояснення самого ОСОБА_1 (а.с.4).

Вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме письмовим поясненням самого ОСОБА_1 від 19.04.2021 року (а.с.4), в якому останній визнав, що перебував в м. Кодима на вул. Соборній без документів, що посвідчують особу.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, останній не працює та раніше не притягувався до відповідальності за ч.1 ст. 443 КУпАП.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає необхідним застосувати до порушника за вчинення даного адміністративного правопорушення безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі мінімально передбаченому санкцією, а саме однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

Керуючись ст. 8, 23-24, 27, 33-35, 401, 443 ч.1, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 443 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір, в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко