Справа № 145/2029/20
Провадження № 33/801/363/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач: Мішеніна С. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Вінниця

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Вінницького апеляційного суду Мішеніна С.В.,

за участю потерпілого ОСОБА_1

захисника: Повара І.П.

зі секретарем: Торохтій Л.Л.

розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.03.2021 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.03.2021 року провадження у справі за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у звязку із необгрунтованістю прийнятого судом першої інстанції рішення просив постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.03.2021 року в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції недотримано вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, замість того, щоб вирішити питання повязані з клопотанням експерта Вінницького НЕДКЦ МВС України для проведення автотехнічної експертизи, з`ясувати та встановити фактичні обставини справи, які лягли б в основу прийнятого в подальшому обгрунтованого, законного та справедливого рішення по справі, суд прийняв рішення про закриття провадження у справі на підставі ст.38 КУпАП без встановлення вини особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_2 .

Крім того, Тиврівський районний суд Вінницької області ухилився від зясування фактичних обставин справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. Через формальний підхід та постановлення рішення судом без встановлення вини особи у ДТП, що сталася 27.11.2020 року, у власника транспортного засобу в подальшому можуть виникнути труднощі у встановлений законом спосіб отримати компенсацію на відшкодування шкоди внаслідок ДТП, як у позасудовому так і судовому порядку.

Під час закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, всупереч ст. 280 КУпАП, суд першої інстанції не встановив наявності або відсутності вини особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.03.2021 року щодо ОСОБА_2 в частині закриття провадження у справі слід скасувати, з прийняттям нової постанови, відповідно до якої ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскаржуване рішення судді про закриття провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП, всупереч вимог ст. 245, 251, 252, 280,283 КУпАП було прийнято без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи та не в точній відповідності з вимогам закону, без встановлення наявності або відсутності вини особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, тоді як вина ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задоволити, захисника Повара І.П., який заперечував, проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що постанова Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.03.2021 року про закриття провадження у справі за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі ст. 38 КУпАП є законною та обгрунтованою, підстави для її скасування відсутні, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно протоколу серії ДПР18 № 008803 адміністративне правопорушення було вчинено 27.11.2020 року о 14-25 год. в м.Вінниці, по вул. Чапельська, 2, де, керуючи автомобілем ГАЗ 3110 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, створив аварійну ситуацію водію автомобіля "Peugeot 308" д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , який рухаючись в попутному напрямку, різко змінив напрямок руху та скоїв наїзд на бордюрний камінь. При ДТП автомобіль "Peugeot 308" д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зважаючи на те, що адміністративне правопорушення було вчинено 27 листопада 2020 року станом на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної постанови 29 березня 2021 року строк визначений ст. 38 КУпАП накладення адміністративного стягнення закінчився.

Відповідно ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Приписи ст. 247 КУпАП є імперативними і чітко вказують, що суд повинен лише закрити справу і не вирішувати жодних інших питань.

Норми ч.2 ст. 38 КУпАП визначають, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року, справа №308/8763/15-а, що п.7 ч.1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_3 на те, що закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП буде перешкодою для можливого вирішення питання про відшкодування збитків, є необґрунтованим, оскільки вказане закриття справи про адміністративне правопорушення не є процесуальною перешкодою для вирішення питання про відшкодування збитків в порядку цивільного судочинства, оскільки провадження закрито з нереабілітуючих підстав.

Оскільки з дня вчинення даного адміністративного правопорушення минули строки накладення адміністративного стягнення, Тиврівський районний суд дійшов вірного висновку про необхідність закриття провадження у справі за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

П о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.03.2021 року про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: С.В. Мішеніна