Справа № 203/1057/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №534596 від 13.03.2021 року, складеним за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

- терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Статтею 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Працівники уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України можуть у встановленому законом порядку застосовувати поліцейські заходи примусу для виселення з житлового приміщення кривдника, якщо терміновий заборонний припис передбачає зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, а кривдник відмовляється добровільно його залишити.

Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.

Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.

З урахуванням рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року), суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних, перебираючи на себе функції обвинувачення та втрачаючи статус незалежного органу правосуддя.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер КУпАП (п.21 рішення). Вказане вимагає дотримання стороною обвинувачення відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Конституційний суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до закріпленого ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою та не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, 13.03.2021 року, близько 23-00 г., ОСОБА_1 знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 , у нетверезому стані, погрожувала та висловлювалась у бік доньки ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим порушила ТЗП АА №049796 від 13.03.2013 року, а саме: пункт 3, заборона в будь-якій спосіб контактувати з постраждалою особою.

З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2021 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про факт вчинення домашнього насильства по відношенню до неї з боку її матері ОСОБА_1 . Зокрема, в заяві зазначено, що ОСОБА_1 , знаходячись в нетверезому стані, висловлювалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, сварилась, чим порушила правила ТЗП АА №049796 від 13.03.2013 року.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що 13.03.2021 року, близько 21-00 г., вона викликала співробітників поліції за фактом конфлікту із матір`ю ОСОБА_1 . Співробітниками поліції було винесено ТЗП АА №049796 від 13.03.2013 року з забороною контактувати. Після чого, близько 22-30 г. її мати почала висловлюватись в її бік нецензурною лайкою, погрожувати.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що остання мешкає разом із онукою та донькою ОСОБА_1 , яка постійно вживає алкогольні напої, після чого поводить себе агресивно. 13.03.2021 року, близько 23-00 г., ОСОБА_1 , знаходячись в нетверезому стані, висловлювалась у бік онуки нецензурною лайкою, погрожувала, що застосує ніж, гучно кричала.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 зазначила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю донькою ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_3 . З останніми в неї напружені відносини, які виникли з приводу спільного проживання в квартирі, зокрема, через те, що донька привела до квартири чоловіка, який проживає з нею та з яким вони постійно вживають алкогольні напої до пізньої ночі. На її зауваження з приводу цього та проживання в їх квартирі сторонньої особи, донька звинувачує її, що вона заважає їй проживати та каже, що хоче позбавити її можливості проживати в квартирі. Дійсно 13.03.2021 року вона вживала алкогольні напої, з підстав придбання меблі в квартиру та в неї виникла сварка із донькою, під час якої вони висловлювались на адресу один одної нецензурною лайкою. Після цього, донькою були викликані працівники поліції, які склали відносно неї терміновий заборонний припис. В подальшому донька продовжувала висловлювати претензії щодо її проживання в квартирі, на грунті чого в них знову виникла словесна перепалка та донька знов викликала працівників поліції, які склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення було вчинено 13.03.2021 року близько 23-00 г.

Згідно пояснень ОСОБА_2 вказано, що останнє було вчинено близько 22-30 г., а згідно пояснень свідка ОСОБА_3 - близько 23-00 г.

Вказані протиріччя в поясненнях щодо часу вчинення адміністративного правопорушення не усунуто, фактичний час вчинення інкримінованих ОСОБА_1 дій не встановлено та, відповідно, не розкрита об`єктивна сторона складу правопорушення.

Також в протоколі зазначено про вчинення ОСОБА_1 погроз у бік доньки ОСОБА_2 . Проте, суті таких погроз та їх відповідності критеріям насильства, визначеним ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в протоколі не наведено.

Крім того, з пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вбачається на підставі чого між ними та ОСОБА_1 13.03.2021 року виник конфлікт, ким його було спровоковано. При цьому, ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді посилалась на те, що саме останні не бажають щоб вона проживала в квартирі, постійно ображають її, зазначають, що вона їм заважає та провокують конфлікті ситуації, у т.ч. і 13.03.2021 року.

Вказані пояснення ОСОБА_1 під час складання протоколу належним чином не перевірено та не спростовано, у т.ч. і поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які мають неконкретний характер.

При цьому, суд враховує, що суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, утворюється лише за фактом вчинення умисних дій, визначених диспозицією вказаної норми, достатніх доказів чого у діях ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 та відсутність в її діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В звязку з цим, провадження по справі відносно останньої підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7,9,173-2,245,251,256,280,283,284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.Ю.Казак

Постанова набрала чинності ___________ 202__ року.