ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/873/21 Справа № 215/1361/21 Суддя у 1-й інстанції - Красюк К. І. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Сергієнка Д.М. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю:

адвоката Тарнаповича І.В.,

потерпілого - ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.02.2021 року серії ААБ № 116514, 15.02.2021 року о 06:50 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Hyundai Sonata н.з. НОМЕР_1 в районі опори № 43 по

вул. Сергія Колачевського в м. Кривому Розі, під час зміни напрямку руху не переконався в безпеці свого перестроювання, допустив зіткнення з автомобілем Шкода н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку прямо, ліворуч від автомобіля Hyundai. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Сергієнко Д.М. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, постановити нову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Так, суд розглянув справу за відсутністю ОСОБА_1 , а також його захисника.

Вказує, що на адресу суду подавав клопотання про перенесення розгляду справи із зазначенням поважності причини, однак суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання.

На думку апелянта, суд неповно та необ`єктивно розглянув справу, не було допитано свідків та не призначено судову-автотехнічну експертизу.

Вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Тарнапович І.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Сергієнко Д.М., будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв та клопотань до початку розгляду справи до суду не надходило.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов до такого висновку.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 124 КУпАП Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою, зокрема, позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Винні дії ОСОБА_1 у порушенні п. 2.3б, 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 24.02.2021 року серії ААБ №116514, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , поясненнями ОСОБА_2 , відеозаписом та фото з місця ДТП.

Допитаний у суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні надав свої усні пояснення з приводу обставин ДТП, які є аналогічними до його письмових пояснень, долучених до справи.

Відповідно до п. 2.3 (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п. 10.3 ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Відповідно до п. 10.4 ПДР України перед поворотом праворуч тa ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він при зміні напрямку руху, перед виконанням маневру повороту ліворуч не виконав вищевказані вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.3, 10.4 ПДР України. Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з приводу того, що ОСОБА_1 отримав протокол ще у лютому 2021 року, був обізнаний про розгляд справи на 10.03.2021 року, та вказана справа надійшла у провадження суду з 02.03.2021 року. Таким чином як у самого ОСОБА_1 , так і у його захисника адвоката Сергієнко Д.М., який набув повноваження для участі у справі ще з 26.03.2021 року, було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, надання письмових заперечень щодо складеного протоколу, а також надання інших клопотань, однак своїми правами відповідно до ст. 268 КУпАП ані ОСОБА_1 , ані його адвокат Сергієнко Д.М., протягом 2-х місяців не скористалися. Разом з тим, розгляд справи відкладався чотири рази за їх клопотаннями, а сам ОСОБА_1 жодного разу не з`явився в судові засідання для надання своїх пояснень по суті справи. Аналогічна позиція ОСОБА_1 , та його адвоката Сергієнка Д.М. спостерігалась і при розгляді вказаного адміністративного правопорушення в суді апеляційної інстанції.

Отже, така поведінка ОСОБА_1 та його захисника на думку суду свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності. А тому суд приходить до висновку, що причини неявки

ОСОБА_1 та його захисника Сергієнка Д.М. є неповажними.

Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги сторони захисту фактично зводяться до непогодження з обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, що на думку суду є обраною лінією захисту.

Доказів, які не досліджувались судом першої інстанції, апелянтом не надано.

Порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сергієнка Д.М. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко