Справа № 307/1694/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
31.05.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кустрьо М.М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, й на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.
Відповідно до постанови, 08 травня 2020 року о 21 год. 30 хв. у с. Нижня Апша по вул. Нижньоапшанській,Тячівського району, Закарпатської області, біля будинку 208, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс Віто 111», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з припаркованим на узбіччі автомобілем марки «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого водій ОСОБА_1 залишив місце ДТП до приїзду працівників поліції, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що частково не згідний з рішенням місцевого суду і вважає, що за ст. 122-4 КУпАП його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки при складанні протоколу він не визнав свою вину та заперечив той факт, що залишив місце пригоди. Також у судовому засіданні адвокатка Кохман М.В. зазначила, що її підзахисний ОСОБА_1 визнає вину саме за ст. 124 КУпАП, а не за ст. 122-4 КУпАП. Вважає, що поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , підтверджується, що ОСОБА_1 не мав наміру приховувати факт ДТП чи обставини його скоєння, позаяк ним було досягнуто порозуміння та домовленість про не реєстрацію ДТП. Просить постанову в частині притягнення до відповідальності за ст. 122-4 КУпАП скасувати, постановити нову, якою провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Кустрьо М.М., який підтримав доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має з таких підстав.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 122-4 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 394080, 08 травня 2020 року о 21 год. 30 хв. у с. Нижня Апша по вул. Нижньоапшанській,Тячівського району, Закарпатської області, біля будинку 208, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс Віто 111», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, у результаті чого скоїв зіткнення з припаркованим на узбіччі автомобілем марки «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_2 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого водій ОСОБА_1 залишив місце ДТП до приїзду працівників поліції, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.
З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами засвідчив, що права та обов`язки йому роз`яснені, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, внесені відомості щодо його особи правильні (а. с. 1).
Протоколом про адміністративні правопорушення також підтверджено, що у ОСОБА_1 працівниками поліції тимчасово вилучені документи посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 01.07.2008, та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_4 .
Факт скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП також підтверджений схемою місця ДТП від 08 травня 2020 року (а. с. 2), відеозаписом із місця події, що міститься на DVD-диску (а. с. 7), письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 09 травня 2020, які містяться у матеріалах справи (а. с. 3, 4, 5).
Водночас, з письмових пояснень ОСОБА_1 убачається, що останній визнає себе винуватцем ДТП, втім додає, що місце пригоди не залишав.
Апелянт стверджує, що місце ДТП не залишав, адже мав намір вирішити питання щодо відшкодування завданої шкоди, заподіяної ОСОБА_2 на місці події, у тому числі шляхом складання Європротоколу. Тому, у розписці зобов`язався оплатити ремонт пошкодженого автомобіля, або придбати ОСОБА_2 інший транспортний засіб. З цією метою залишив свій автомобіль на місці, до наступного ранку. При цьому, працівників поліції на місце ДТП не викликали, оскільки ОСОБА_1 пообіцяв у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду. Проте, уже наступного дня відмовився виконувати свою обіцянку та звернувся до поліції. Зазначене вище підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заявою захисника адвоката Кустрьо М. М. та приєднаними до неї матеріалами справи.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 12.1 ПДР та його винуватість у вчиненні передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим, висновок суду першої інстанції в цій частині визнається законним та обґрунтованим.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що сержант поліції ОСОБА_3 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП адміністративних правопорушень, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги, і на такі не вказував захисник ОСОБА_1 адвокат Кустрьо М.М. під час розгляду апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративні правопорушення немає даних, які би свідчили про зацікавленість представників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього також відсутні які-небудь докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги, і на такі не вказував ОСОБА_1 під час розгляду апеляційної скарги.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.
Доводи апелянта про те, що його незаконно притягнуто до відповідальності, оскільки при складанні протоколу він не визнав свою вину та заперечив той факт, що залишив місце пригоди; що не мав наміру приховувати факт ДТП чи обставини його скоєння, позаяк ним було досягнуто порозуміння та домовленість про не реєстрацію ДТП, - апеляційний суд вважає такими, що не впливають на факт порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 12.1 ПДР, за що ОСОБА_1 обґрунтовано притягнуто судом першої інстанції до адміністративної відповідальності.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не залишав місце пригоди, апеляційний суд зазначає, що зі змісту пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що після вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП саме ОСОБА_1 від`їхав з місця ДТП. Окрім цього, зі змісту пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що після вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП свідок ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_1 , який був у нетверезому стані і який попросив не викликати на місце події працівників поліції, при цьому залишивши за місцем проживання свідка належний ОСОБА_1 автомобіль. Свідок ОСОБА_2 також пояснив, що ніхто ОСОБА_1 не примушував залишати місце ДТП.
Такі, що не знайшли свого підтвердження апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутня подія правопорушення та суд помилково дійшов висновку про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.
Враховуючи вищевказані обставини, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог п. 12.1 ПДР та скоєнні передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП адміністративних правопорушень; що адміністративне стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього в межах санкції статті, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративних правопорушень, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань, у тому числі й про виклик свідків, витребування доказів, тощо, не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан