Справа № 324/998/21
Провадження № 3/324/458/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року суддя Пологівського районного суду Запорізької області Кацаренко І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у Пологівському Локомотивному ДЕПО, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол серії ААБ №161746 від 07 червня 2021 року, складений поліцейським СРПП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області рядовим поліції Демиденком О.В. у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зазначено, що 07 червня 2021 року о 00 годині 20 хвилин біля будинку №43 по вул.Щасливій у м.Пологи Запорізької області ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-DAEWOO д/н НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою ALCOTESTER «Drager 6810», чек №758, висновок 0,76%о, чим порушив п.2.9а ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не погодився зі складеним відносно нього протоколом та пояснив, що 07 червня 2021 року в нічний час по вул.Щасливій у м.Пологи Запорізької області він керував автомобілем ЗАЗ-DAEWOO д/н НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції біля будинку №43. Напередодні зранку він вжив алкогольний напій сидр в кількості 1л. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці його зупинки. З висновком ALCOTESTER «Drager 6810» він не згодний, зазначив, що йому поліцейськими не було роз`яснено технічні властивості зазначеного приладу, при його освідуванні були відсутні свідки та йому його права були роз`яснені поліцейським вже після продуття алкотестеру. Він не поїхав до медичного закладу з тим, щоб пройти медичне обстеження на стан перебування в алкогольному сп`янінні, хоча поліцейські йому пропонували це. Він був зупинений вперше поліцейським, а тому не знав своїх прав. Його поліцейські зупинили, не маючи підстав для цього. Просив закрити провадження у справі, бо він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, скоріш за все, алкотестер показав невірне значення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 ознайомлений із ч.1 ст.130, ст.ст.307, 308 КУпАП, судом йому роз`яснені його права, передбачені ст.ст.268, 301 КУпАП, ст.63 Конституції України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходжу до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, знайшла своє підтвердження дослідженими судом доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №161746 від 07 червня 2021 року, який підписаний правопорушником та в якому правопорушником власноруч щодо вчиненого зазначено: «Відомості вірні»; чеком №758 ALCOTESTER «Drager 6810» від 07 червня 2021 року, з якого вбачається, що 07 червня 2021 року о 00 годині 27 хвилин ОСОБА_1 продув алкотестер, висновок якого становить 0,76%о, який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких застережень; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, пройшов огляд за допомогою ALCOTESTER «Drager 6810», прилад №0710, результат огляду на стан сп`яніння становить 0,76%о, який підписаний ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 07 червня 2021 року, з яких вбачається, що 07 червня 2021 року о 00 годині 20 хвилин він був зупинений працівниками поліції на своєму автомобілі ЗАЗ ДЕО д/н НОМЕР_2 за несвоєчасне подання сигналу повороту; надалі працівниками поліції йому було запропоновано продути в алкотестер на місці його зупинки, на що він погодився та продув у алкотестер, так як був впевнений, що результат його буде негативним, так як вживав алкогольні напої вранці, а саме о 09 годині 00 хвилин випив 1л сидру; вказані пояснення власноруч підписані ОСОБА_1 та ним власноруч зроблено запис: «Записано вірно»; відеозаписом від 07 червня 2021 року, на якому маються два відеофайли, на яких зафіксовано рух ЗАЗ-DAEWOO д/н НОМЕР_2 , його зупинку, пропозицію поліцейських та згоду водія щодо продуття ALCOTESTER «Drager 6810» на місці зупинки транспортного засобу та роз`яснення йому прав згідно ст.268 КУпАП, при цьому ніяких зауважень щодо дій поліцейських ОСОБА_1 не висловлював, також зі сторони ОСОБА_1 не було незгоди із показами алкотестера.

Аналізуючи відповідно до ст.252 КУпАП наведені вище докази та надаючи їм правову оцінку, суддя приходить висновку, що вони є належними, допустимими та беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, відеозаписи, зроблені працівниками поліції, беручі до уваги пояснення ОСОБА_1 , суддею встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення разом із доданими до них матеріалами значних порушень з боку співробітників поліції не вбачається, однак суд зазначає, що за допомогою пояснень, наданих суду, ОСОБА_1 намагається уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, а викладене у протоколі по суті порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам та підтверджується дослідженими доказами. Окрім того, ОСОБА_1 суду не було надано інших доказів, які б спростовували обставини, зазначені в протоколі щодо наявності його провини.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п.2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.3 ч.1 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного (наркотичного) сп`яніння є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів; - порушення мови; - виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;- поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 частин 1 визначено, що огляд проводиться двома альтернативними способами: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

У справі № 63566/00 від 18 липня 2006 року Проніна проти України Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Прийшовши до висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суд дійшов, крім зазначеного вище, також з огляду на те, що не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 в частині того, що поліцейські не мали підстав для зупинення транспортного засобу, яким він керував, оскільки з відеофіксації судом встановлено, що поліцейський після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 повідомив, що він був зупинений з-за не ввімкнення світлового сигналу при повороті. В матеріалах справи міститься копія постанови про застосування до водія ОСОБА_1 за ст.125 КУпАП (порушення п.10.4 ПДР за порушення правил повороту праворуч та ліворуч у вигляді попередження), яке ОСОБА_1 станом на день розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП не оскаржене.

Крім того, відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із відеозапису, доданого в якості доказу до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, свідків при проведенні огляду ОСОБА_1 не було, на відеозапису чітко зафіксовано вислів поліцейського, що у зв`язку із темною порою доби та пізнім часом зупинення ОСОБА_1 залучити до вказаних дій свідків не має можливості.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року народження.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Для притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.9«а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, з послідуючими змінами та доповненнями, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 зазначено: п.4 розділу I: ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість; п.6 розділу І: огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 з наступними змінами: п.3 огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров`я; п.6 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; п.13, п.14 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на встановлені судом обставини справи, провина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, суддею не встановлено.

Підстави для закриття справи, передбачені ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, відсутні.

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь вини та ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, з ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що у нього відсутні пільги, передбачені ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно зі ст.4 ч.2 п.5 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 40-1, 130, 268, 283, 294, 307, 308 ч.2 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З урахуванням положень ч.2 ст.308 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України від 24 вересня 2008 року №586-VI) у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, встановлений ч.1 ст.307 КУпАП, та примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби, стягнути з нього подвійний розмір штрафу у сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої винесено постанову, до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Кацаренко І. О.