АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 33/824/1185/2021
Категорія: ч. 2 ст. 212-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області, працює начальником відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності Державного бюро розслідувань, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2020 року, до Уповноваженого Верховної Ради надійшла заява ОСОБА_2 щодо порушення Державним бюро розслідувань (далі ДБР) його права на інформацію.

Під час перевірки за заявою ОСОБА_2 встановлено, що на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації»ОСОБА_2 звернувся до ДБР із запитом від 07 жовтня 2020 року №3, в якому містилося 5 питань стосовно фактичного місця ведення діяльності чи розташування офісу ДБР, з якого проводиться щоденне керування діяльністю ДБР та здійснюється управління і облік, та чи є такою адреса по вул. М.Грушевського, 12/2, у м. Києві.

Листом ДБР від 15 жовтня 2020 року №947ПІ/10-16-06-731/20 за підписом начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР Питель К.В., ОСОБА_2 повідомлено окремі норми КПК України, ЦК України, Законів України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про державну таємницю», «Про Державне бюро розслідувань», «Про національну безпеку України», а також адресу, за якою ДБР зареєстроване і яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і поштову адресу ДБР для листування, тобто надано відповідь не по суті запиту.

Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону «Про доступ до публічної інформації»відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Так, ОСОБА_2 у запиті від 07 жовтня 2020 року №3 просив надати інформацію щодо фактичного місця ведення діяльності чи розташування офісу ДБР, з якого проводиться щоденне керування діяльністю ДБР та здійснюється управління та облік, та чи є такою вказана ним конкретна адреса.

Водночас, надане ОСОБА_2 у листі ДБР від 15 жовтня 2020 року №947ПІ/10-16-06-731/20 за підписом начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР ОСОБА_1 роз`яснення законодавства та повідомлення про місце реєстрації ДБР і його поштову адресу для листування не відповідають змісту та суті запитуваної заявником інформації.

Таким чином, у діях начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, а саме: неправомірна відмова у наданні інформації.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року (очевидна описка в даті, яка підлягає виправленню судом) провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд дійшов помилкового висновку, що відповідь ДБР на його запит від 07 жовтня 2020 року є відповіддю по суті запиту.

Суд, як зазначає ОСОБА_2 , у постанові навів, але помилково не застосував до спірних правовідносин норму ч. 2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка встановлює, зокрема, що відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. У постанові суд лише зазначив, що ОСОБА_1 у межах визначеного законом строку надала відповідну інформацію по суті запиту у межах наданих їй повноважень, а тому відсутні підстави вважати, що вказана відповідь не відповідає суті запиту. Проте, такий висновок суду не відповідає матеріалам справи, оскільки у своєму запиті він просив надати інформацію щодо адреси фактичного ведення діяльності чи розташування офісу ДБР та чи є такою адреса по АДРЕСА_2 . Водночас надане йому роз`яснення законодавства та повідомлення про місце реєстрації та поштову адресу ДБР не відповідають змісту і суті запитаної інформації, оскільки він не запитував такої інформації і кожне з п`яти питань, які він поставив у запиті, залишилося без відповіді по суті.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, направив клопотання про розгляд справи без його участі, а тому неявка потерпілого з огляду на положення ч. 5, ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка заперечила проти апеляційного прохання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

У відповідності з вимогами ч. 1, ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, що визначено приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Цих вимог закону суддею місцевого суду при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 було дотримано.

За змістом ч. 2 ст. 212-3 КУпАП настає адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, неповне надання інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації. Отже, диспозиція ч. 2 ст. 212-3 КУпАП - є бланкетною.

Відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, полягає, зокрема, у неправомірній відмові в наданні інформації.

За положеннями ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Як становлено суддею місцевого суду, що слідує з матеріалів провадження, 07 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до ДБР із запитом на інформацію №3, у якому просив надати інформацію про адресу фактичного місця ведення діяльності чи розташування офісу ДБР, з якого проводиться щоденне керування діяльністю цієї юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснюється управління і облік; чи знаходиться місце фактичного ведення діяльності чи розташування ДБР за адресою: вул. М. Грушевського, 12/2 м. Київ; чи проводиться щоденне керування діяльністю ДБР з офісу, розташованого за адресою: вул. М. Грушевського , 12/2, м. Київ; чи знаходиться керівництво ДБР переважно за адресою вул. Грушевського, 12/2, м. Київ; чи здійснюється управління та облік ДБР за адресою: вул. М. Грушевського, 12/2, м. Київ.

Листом від 15 жовтня 2020 року №947ПІ/10-16-06-731/20 начальник відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР ОСОБА_1 надана ОСОБА_2 інформація на цей запит, в якій виклала низку положень законодавства, які регулюють доступ до публічної інформації, зазначила про статус ДБР та повноваження Директора щодо вжиття заходів із запобігання несанкціонованому доступу до інформації з обмеженим доступом, а також з посиланням на вимоги ч. 1 ст. 89 ЦК України проінформувала, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом, та дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру; з урахуванням вимог ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» повідомила про місце реєстрації ДБР згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за адресою: вул. Михайла Грушевського, 12/2, м. Київ та надала інформацію щодо поштової адреси для листування ДБР.

Під час судового розгляду суддею місцевого суду також встановлено, що ОСОБА_2 22 вересня 2020 року та 30 вересня 2020 року звертався до ДБР із запитами на інформацію №1 та №2, в яких просив: у запиті №1 - повідомити про фактичне місцезнаходження ДБР як юридичної особи у розумінні ст. 93 Цивільного кодексу України, а саме повідомити про фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснюється управління і облік; у запиті №2 - повідомити про фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснюється управління та облік

Відповідно, листами від 29 вересня 2020 року №894ПІ/10-16-06-683/2 та від 06 жовтня 2020 року № 927ІП/10-16-06-706/20 за підписом начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР ОСОБА_1 . ОСОБА_2 надана запитувана інформація відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Проаналізувавши як зміст запитуваної ОСОБА_2 інформації, зокрема у запиті №3 від 07 жовтня 2020 року, так і відповідь на запит від 15 жовтня 2020 року №947ПІ/10-16-06-731/20 за підписом начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР ОСОБА_1 , суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про те, що в межах визначеного законом строку уповноважена на те особа ДБР - ОСОБА_1 надала відповідну інформацію по суті запиту в межах наданих їй повноважень, та відсутні підстави вважати, що вказана відповідь не відповідає суті запиту та її слід вважати неправомірною відмовою в наданні інформації в розумінні ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП з огляду на відсутність в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення, що не спростовано доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, вважаю, що постановлене в справі щодо ОСОБА_1 рішення про її закриття, є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга потерпілого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2

ст. 212-3 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко