Справа № 461/1386/21 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/479/21 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

представника Галицької митниці Держмитслужби Банаха Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 471 МК України про порушення митних правил за апеляційною скаргою представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 471 МК України щодо

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

закрито у зв`язку з малозначністю вчиненого ним діяння.

Вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №0255/20900/21 від 08.02.2021 товар повернуто ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 08 лютого 2021 року близько 18 години 02 хвилин автомобілем марки «MITSUBISHI» модель «PAJERO SPORT», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія з приватної поїздки через пункт пропуску "Рава-Руська-Хребенне" митного поста "Рава-Руська" Галицької митниці Держмитслужби, обравши смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю автомобіль було скеровано в місце поглибленого огляду транспортних засобів, де, під час проведення огляду в багажному відділенні автомобіля, без ознак приховування, окрім особистих речей водія та пасажира, було виявлено товар, а саме: фруктове желе (70гр.) у кількості 380 шт. вагою 26.6 кг; сметана (330 гр.) у кількості 60 шт. вагою 19,8 кг; йогурт (175гр.) у кількості 40 шт. вагою 7 кг. Загальна кількість виявленого товару 53,4 кг.

Таким чином в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, а саме обравши зону спрощеного митного контролю, останній намагався перемістити через митний кордон України товар, шляхом недекларування, який перевищує неоподатковану норму до ввезення на територію України, що підтверджується протоколом про порушення митних правил №0255/20900/21 від 08.02.2021 року до якого у ОСОБА_1 жодних зауважень та доповнень не було, копією його паспорта, копією контрольного талону, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, описом вилучених предметів , актом про проведення огляду товарів.

Приймаючи до уваги те, що останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вину визнав та усвідомив наслідки вчиненого, у скоєному щиро розкаявся, приймаючи до уваги сімейне становище та матеріальний стан особи, зокрема те, що накладення адміністративного стягнення у виді штрафу буде мати характер суттєвого матеріального навантаження для нього та членів його сім`ї, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити у зв`язку з малозначністю вчиненого ним діяння.

На постанову судді представник Галицької митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суді скасувати та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, накласти на нього стягнення, у виді штрафу 1700 грн. з конфіскацією предметів правопорушення; стягнути на користь митниці витрати, пов`язані із зберіганням на складі товару 238 грн 15 коп.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 не заперечував факту порушення митних правил, а навпаки зазначив, що перевозив товар в такий спосіб, який описано в протоколі № 0255/20900/21 у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, тобто умисно вчинив дане правопорушення знаючи або передбачаючи настання неправомірних наслідків. Економічно-правовим наслідком прийняття рішення судом першої інстанції є можливе ненадходження до Державного бюджету України коштів у сумі 1700 грн штрафу та конфіскації товару на суму 4375 грн 55 коп. Вважає, що дане правопорушення не може розцінюватися як малозначне, адже станом на 2021 рік неоподаткований мінімум в державі становить 17 гривень, а мінімальна заробітна плата становить 6000 гривень.

Апелянт зазначає, що винесена судом постанова не гарантує спричинення юридичних наслідків для правопорушника, усвідомлення ним протиправності своєї поведінки для того, щоб не допускати подібного у майбутньому.

Заслухавши представника Львівської митниці ДФС Банаха Р.В. на підтримку апеляційної скарги, ОСОБА_1 щодо законності судового рішення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що постанову судді слід залишити без змін з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, є правильним та апелянтом не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про застосування до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП є помилковим та необґрунтованим, а постанова судді незаконною, є безпідставними та необґрунтованими.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Звільняючи ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежившись усним зауваженням, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, при цьому врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини й те, що останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вину визнав та усвідомив наслідки вчиненого, має на утриманні трьох дітей, двоє з яких навчаються у вищих навчальних закладах на платній формі, з ним проживає мати дружини, яка є особою з інвалідністю першої групи і також перебуває на його утриманні.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, врахувавши те, що накладення адміністративного стягнення у виді штрафу буде мати характер суттєвого матеріального навантаження для ОСОБА_1 та членів його сім`ї, а також, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, та пропорційності відповідальності вчиненому правопорушенню. Рішення судді першої інстанції є законним, вмотивованим та справедливим.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року в справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ст. 471 МК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І.- без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах