ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2803/20 Головуючий І інстанції - Єжов В.А.
Провадження № 33/818/280/21 Суддя доповідач - Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

27 квітня 2021 року

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Суркова В.М. на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2020 року

ОСОБА_1 , 1987 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постановою встановлено, що 11 травня 2020 року о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , на порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306), керував транспортним засобом - автомобілем марки «Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння та біля будинку № 80 по проспекту Московському в м. Харкові був зупинений працівниками Національної поліції, огляд на стан сп`яніння, у встановленому порядку проводився в закладі охорони здоров`я. Згідно результатів огляду водій керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник Сурков В.М. просив постанову судді скасувати, та закрити провадження у справі, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, чим порушив право ОСОБА_1 на захист. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції з порушеннями, вимог ст. 254 КУпАП. Зазначає, що протокол був складений без участі ОСОБА_1 , копія протоколу йому не вручена та він був позбавлений можливості надати свої пояснення, а також не роз`яснювались йому його права, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, захисник Сурков В.М. просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2020 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні ані він, ані ОСОБА_1 участі не приймали, про час та місце розгляду справи не повідомлялись, а копію постанови отримали лише 20 серпня 2020 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за скаргою захисника Суркова В.М. в інтересах ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції з`явився ОСОБА_1 та повідомив, що його захисник повідомлений про час та місце розгляду справи, однак не з`явився і він буде захищати себе сам.

Враховуючи вищенаведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу адвоката Суркова В.М. без його участі, оскільки захисник не з`явився в судове засідання 27.04.2021 року без поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника та просив її задовольнити, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9«а» ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості висновку КНП ХОР ОНД.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД. Результат позитивний. Висновок № 725.

Належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Крім того, відповідно до відомостей, які містяться у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (арк. 4), вбачається, що 26.04.2020 року ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного (канабіс) сп`яніння.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив той факт, що він був зупинений працівниками поліції, які під час спілкування запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що він погодився. Також, ОСОБА_1 повідомив, що напередодні цієї події, а саме 24.04.2020 року вживав алкогольні напої та наркотичну речовину «канабіс».

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує, що працівники поліції зупинили його та запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння 26.04.2020 року.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я. Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а також обов`язкова присутність свідків при проведенні огляду в медичному закладі, вказаною Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами не передбачено.

Відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 5) також вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння саме 26.04.2020 року.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданого до нього відеозапису, водія зупинено було 26.04.2020 року о 01.25 годині.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння був проведений та складено висновок з численними порушеннями не ґрунтується на матеріалах справи.

Так, відповідно до вимог розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду.

Зі змісту висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ОСОБА_1 направлено працівником поліції водія до спеціалізованого медичного закладу було 26.04.2020 року о 11.40 годині.

Огляд проведено було 26.04.2020 року о 01.55 годині в межах 2-х годин з моменту виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у водія відповідно до положень ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння був заповнений та виготовлений 28.04.2020 року.

Таким чином огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено відповідно до процедури проведення огляду на стан сп`яніння, визначеної Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено після проведення огляду водія, внаслідок якого було встановлено перебування водія у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання «канабісу», про що зазначено в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №725 від 28.04.2020 року (а.с.4).

Отже, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у працівників поліції був офіційний документ, яким підтверджувався стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 - це висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №725 від 28.04.2020 року.

Таким чином, твердження апелянта про те, що протокол складений не протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення є безпідставними, оскільки в день виявлення працівниками поліції такої особи, у них не було доказів перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, а після надходження відповідного висновку був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, в матеріалах справи немає відомостей про виклик ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Харкові для складення протоколу та надання особистих пояснень.

Однак, ОСОБА_1 в суді першої інстанції був ознайомлений з матеріалами справ в повному обсязі, про що свідчить його розписка (арк. 16).

14 липня 2020 року ОСОБА_1 уклав договір із адвокатом про надання йому правової допомоги (арк. 22), що свідчить про те, що захисником йому було роз`яснено його права та обов`язки, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 був повідомлений про свої та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, а також особисто надавав пояснення стосовно обставин, які мали місце 26.04.2020 року. Крім того, ОСОБА_1 не заперечував проти того факту, що він керував автомобілем та його було зупинено працівниками поліції, які запропонували йому пройти медичний огляд.

Доводи апелянта про те, що він сів за кермо через тривалий час після вживання «канабісу», є безпідставними та спростовуються змістом висновку КНП ХОР «ОНД» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції " № 725 від 28.04.2020, в якому вказано, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Також, а ні ОСОБА_1 , а ні його захисник в апеляційній скарзі не зазначили жодної конкретної обставини, з якою пов`язані посилання на недопустимість висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції КНП ХОР «ОНД» № 725 від 28.04.2020 року, як доказу.

Натомість, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння в медичній установі проведений відповідно до положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України,МОЗ України 09.11.2015 року №1452/73.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що досліджені апеляційним судом докази в повному обсязі підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 а Правил дорожнього руху України.

Таким чином, доводи, що наведені в апеляційній скарзі, не спростовують відомостей, зафіксованих працівником поліції у протоколі.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Розглядаючи вимогу апеляційної скарги про закриття провадження у зв`язку із спливом строків накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Протокол про адміністративне правопорушення складено у зв`язку з порушенням 26.04.2020 року ОСОБА_1 п.2.9«а» ПДР України, а оскаржувана постанова суддею винесена 15.07.2020 року, тобто адміністративне стягнення накладено в межах строків, передбачених частиною 2 статті 38 КУпАП. Таким чином, відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання його та його захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Суркова В.М. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2020 року .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Суркова В.М. залишити без задоволення, а постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков