МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/117/21 Головуючий у місцевому судді Кокорєв В.В.
Провадження № 33/812/280/21 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Миколаївський апеляційний суд у складі :

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Белорукової І.В.,

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

його захисника Потапова В.М., представника потерпілої Гречаної Є.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, працюючого генеральним директором МКП

«Миколаївводоканал», зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст.140 КУпАП та закрито провадження по справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24.12.2020 року серії БД № 280548, 02.12.2019 о 09:06 год. в м. Миколаєві, Центральний р-н, біля будинку 62 по вулиці Спаська, гр. ОСОБА_1 , будучи генеральним директором МКП «Миколаївводоканал», тобто особою, відповідальною за утримання мережі водопостачання, не вжив заходів по усуненню течії холодної води, внаслідок чого на проїзній частині по вулиці Спаська (перетин вул. Спаська та вул. Шнеєрсона) в Центральному районі м. Миколаєва утворилась ожеледь довжиною 7 м, шириною 3 м, а також не вжив заходів щодо огородження та позначення дорожніми знаками небезпечної ділянки, чим порушено п. п. 2.1.8, 9.2.6, 9.3.6 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України (наказ ДКУ по ЖКГ № 30 від 05.07.1996), ДСТУ 8749:2017, п. п. 3.1.17, 3.1.18, 3.1.19 ДСТУ 3587-97, п. 3 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», що спричинило пошкодження транспортного засобу OPEL VECTRA з державним номерним знаком НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 , SKODA KODIAC з державним номерним знаком НОМЕР_2 , водій ОСОБА_3 та LEXSUS RX 350 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , водій ОСОБА_4 , чим завдано матеріальної шкоди, ЧИМ порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

He погоджуючись з зазначеною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій також виклав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, оскільки вважає, що пропустив його з поважних причин.

В клопотанні про поновлення строку посилається на пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, яка серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України 1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів", статті 13 КАС України.

Також посилається на ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення якою передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вказує, що постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.07.2021 у справі №489/117/21 він отримав 08.07.2021 року.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду у постанові від 12 червня 2020 року у справі № 686/28291/19 виклав свою правову позицію щодо строків апеляційного оскарження постанови, а саме: "Аналіз норм статті 289 КУпАП і частини другої статті 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом 10 днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Крім того, подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 755/7433/19.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що апеляційну скаргу подано в 10 денний строк з дня отримання постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.07.2021 у справі №489/117/21, просить поновити строк апеляційного оскарження постанови та прийняти скаргу до апеляційного провадження, а також вирішити питання про стягнення витрат з оплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Перевіривши доводи, викладені у клопотанні, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови судді місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників справ про адміністративні правопорушення виступає передбачений у частині 2 статті 294 КУпАП порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно положень частини 2 статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення з дня її винесення, передбачене частиною 2 статті 294 КУпАП, надає потенційному апелянту достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади, період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За положеннями ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Так, причина пропуску строку звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову місцевого суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, справа неодноразово призначалася суддею районного суду до розгляду, спочатку на 17.02.2021 року об 11:00 год., про що ОСОБА_1 повідомлений відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення 21.01.2021 року (а.с. 50); 23.03.2021 року о 9:00 год., про що ОСОБА_1 повідомлений відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення 02.03.2021 року (а.с. 71); 12.05.2021 року на 10:30 год., про що він повідомлений в судовому засіданні (а.с. 74) та 01.07.2021 року, про що повідомлений в судовому засіданні (а.с. 92).

В судовому засіданні 01.07.2021 року ОСОБА_1 був присутній, при видаленні суду до нарадчої кімнати, особі яка притягається до адміністративної відповідальності, було повідомлено орієнтовний час проголошення судового рішення, а саме: 02.07.2021 року о 08:50 год.

Постанова судді першої інстанції відносно ОСОБА_1 була проголошена судом 02 липня 2021 року за його відсутності.

02 липня 2021 року згідно супровідного листа суду, копія постанови була направлена на адресу ОСОБА_1 , тобто у строки встановлені ст. 285 КУпАП (а.с. 97).

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови суду 08 липня 2021 року (а.с. 98).

Згідно конверту, наявного в матеріалах справи, апеляційна скарга на вищевказану постанову подана 16 липня 2021 року, тобто із пропуском десятиденного строку на оскарження постанови суду, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Як на поважність пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення ОСОБА_1 посилається на отримання постанови суду лише 08 липня 2021 року.

Інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт не наводить, зокрема, не вказує об`єктивних причин, які перешкодили вчасно подати апеляційну скаргу у визначений законом строк.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Як вбачається з сайту Єдиний державний реєстр судових рішень, постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2021 року надіслана до Реєстру судом 02 липня 2021 року, зареєстрована в реєстрі 02 липня 2021 року та оприлюднена 05 липня 2021 року.

З рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що «від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Отже, враховуючи, що матеріали справи містять достатні дані про обізнаність ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, про час і місце розгляду справи судом та ухвалення постанови 02 липня 2021 року, а також зважаючи, на принцип диспозитивності, який передбачає, що кожна особа користується своїми правами на свій власний розсуд і використовує той обсяг прав, передбачений КУпАП, який вважає за потрібне та враховуючи викладені вище обставини, слід дійти висновку, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КУпАП 10-денного строку з дня винесення постанови суду.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає. При цьому апеляційний суд враховує, що копія постанови вручена за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 , про яке є відомості в справі і яке він сам неодноразово зазначав у своїх зверненнях до суду. Про фактичне місце проживання за іншою адресою він суд не повідомляв і про це відсутні будь-які об`єктивні підтвердження у справі.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду у зв`язку з тим, що вона подана апелянтом у 10-денний строк з моменту отримання її копії, слід зазначити, що апелянт довільно трактує положення ст. 289 КУпАП щодо початку перебігу строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Так, згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення за загальним правилом може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Загальний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) передбачений ст. 279-1 КУпАП.

Даною нормою права, зокрема, передбачено, що інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у ч.1 статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

У разі якщо відповідальна особа, зазначена у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Згідно ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

В даному випадку, як убачається з матеріалів справи, як фіксація, так і розгляд адміністративного правопорушення здійснювалися не в порядку, зазначеному в ст. 279-1 КУпАП. Не стосується дане адміністративне правопорушення також порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, які зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно ст. 221 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 140 КУпАП, віднесено до компетенції районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів (суддів).

У даній справі розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався саме судом і за результатами цього розгляду суддею була винесена постанова про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП та закрито провадження у справі. Строк оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення визначено ч.2 статті 294 КУпАП України та становить 10 днів з дня винесення постанови.

За такого, посилання апелянта на те, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови судді у даній справі слід відраховувати не з дня винесення постанови, а з дня отримання ним копії постанови, є суб`єктивним тлумаченням апелянтом положень ст. 289 КУпАП без урахування положень інших зазначених вище норм права.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 12 червня 2020 року у справі № 686/28291/19 та постанову Верховного суду від 31 січня 2020 року у справі № 755/7433/19 також є помилковим, оскільки предметом розгляду у даних справах був позов до управління патрульної поліції про скасування постанови управління патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, який підлягав розгляду за правилами КАС України, а у справі що переглядається, оскаржується постанова судді, ухвалена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення у порядку КУпАП.

З урахуванням викладеного, розглядаючи справу в межах доводів, викладених в клопотанні про поновлення строку, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 липня 2021 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.

Крім того, слід зазначити, що розміри ставок судового збору та умови його сплати передбачені ст.4 ЗУ «Про судовий збір». У переліку випадків, у яких сплачується судовий збір, відсутні посилання на необхідність його сплати за подачу апеляційної скарги на постанову судді у справах про адміністративні правопорушення.

Зі змісту ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» вбачається, що помилково сплачений судовий збір повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Як вбачається з квитанції №0.0..2 від 16.07.2021 року ОСОБА_1 дійсно сплатив 454,00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2021 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст.140 КУпАП та закрито провадження по справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Між тим, відповідно до ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

За таких обставин, судовий збір сплачений ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2021 року підлягає поверненню як помилково сплачений.

Керуючись ст. ст. 288, 294 КУпАП, Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 року № 787, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП, та закрито провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Апеляційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Миколаївській області повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень, що внесений згідно з квитанцією № 0.0..2 від 16.07.2021 року на рахунок UA 0014478, одержувач: Миколаїв.ГУК/тг мю. Миколаїв/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030, МФО - 899998

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова