ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2076/21
Провадження № 3/210/950/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

"21" квітня 2021 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хлистуненко О.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює водієм маршрутного транспортного засобу «Північ Транс», місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу серіїАА654638 09.04.2021 року о 05:19 год. в м. Кривий Ріг, Металургійний район, пр. Металургів, буд. 20, водій ОСОБА_1 керуючи автобусом Mesedes Benz Sprinter н.з. НОМЕР_1 здійснював перевезення пасажирів на міському маршруті №210 понад встановлену кількість передбачену технічними характеристиками транспортного засобу, а саме перевозив 26 пасажирів, чим порушив вимоги п. 3 п. п. 8 Постанови КМУ від 05.12.2020 року за №1236.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , зазначив, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згоден, здійснював перевезення пасажирів в залежності від кількості сидячих місць, тому просив закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Через канцелярію суду надав письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що співробітниками поліції вказано в протоколі постанову КМУ від 05.12.2020 року за №1236, яка взагалі не існує. Працівники поліції не рахували людей, які стояли та не звернули уваги на те, що місця для сидіння були вільні так, як люди які стояли готувалися до виходу на зупинці. Крім того, зазначає, що він не є суб`єктом господарювання, а тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення. Тому, просить закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Частиною 1 статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Дана норма є банкетною, а тому, у разі порушення правил карантину людей у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково повинно бути зазначено конкретну норму, яка встановлює заборону, яку порушила особа.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

09.12.2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 з подальшими змінами.

Як вбачається з матеріалів справи та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА654638 09.04.2021 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, чим порушив п. п. 8 п. 3 КМУ №1236 від 05.12.2020 року.

Суд сприймає, посилання працівників поліції на постанову КМУ №1236 від 05.12.2020 року, як технічну описку.

Підпунктом 8 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року з подальшими змінами визначено, що з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється:здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням пасажирами під час перевезення засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно

Із аналізу вказаних нормативно-правових актів, встановлено, що у зв`язку з введенням в Україні карантину з метою запобігання поширенню коронавірусу СОVID-19 було прийнято обмеження, у тому числі, у здійсненні регулярних пасажирських перевезень на міських маршрутах автомобільними транспортними засобами, які здійснюють суб`єкти господарювання керівники відділів, управлінь, комунальних підприємств, установ, організацій усіх форм власності.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» Автомобільний перевізник - є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послуги перевезення пасажирів.

Крім того Постановою КМ України «Про правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» 176 від 18.02.1997р. встановлені виключне коло обов`язків водія транспортного засобу серед яких відсутній обов`язок контролювати під час руху транспортного засобу поведінку пасажирів та обов`язковість заняття пасажирами своїх місць.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП з урахуванням бланкетної норми, визначає спеціального суб`єкта адміністративного правопорушення - суб`єкта господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послуги перевезення пасажирів.

В протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості, що водій ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність по перевезенню пасажирів та зареєстрований відповідно до закону як фізична особа-підприємець.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника поліції, та диск з відеозаписом.

При цьому, суддя виходить з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Протоколом про адміністративне правопорушення фіксуються обставини вчиненого правопорушення, які повинні бути підтверджені іншими доказами і які мають бути долучені до протоколу.

Наданий рапорт, також, не є підтвердженням того, що ОСОБА_1 09.04.2021 року всупереч вимогам п.п. 8 п. 3 Постанови КМУ №1236 здійснював перевезення пасажирів понад встановлену кількість місць.

Будь-яких інших доказів (письмовими показами свідків, відеозаписом, фото, тощо) на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП суду не надано.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому суд позбавлений можливості встановити факт вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення та наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 44-3, 245, 247, 252, 268, 269, 272, 283 - 285, 287, 289, 291 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: О. В. Хлистуненко