КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №355/1435/19
Провадження № 33/824/539/2021 Суддя 1 інстанції - Коваленко К.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 21 серпня 2020 року, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 21 серпня 2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 21 вересня 2019 року о 09 год. 10 хв. на 76 км. автодороги Київ-Харків в Баришівському районі Київської області, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом DAEWOO-FSO TF 69Y д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на головну дорогу (М-03) Київ-Харків з боку м. Березань не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не була уважною та не надала перевагу в русі транспортному засобу RENAULT PREMIUM д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ S 01 д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відсутні докази, які б підтверджували б вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому суд першої інстанції зазначає, що судом було здійснено всі заходи, які мали на меті встановити істину у вказаному провадженні

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Баришівського районного суду Київської області від 21 серпня 2020 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Апелянт зазначає, що автомобіль RENAULT р.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ р.н.з. НОМЕР_4 , який під час дорожньо - транспортної пригоди належить їй - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , а відтак вона є потерпілою у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.

За доводами апелянта, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, не встановив всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та призначення стягнення в дусі додержання законів України, обмежився формальним розглядом справи, що, на думку апелянта, не відповідає фактичним обставинам адміністративного правопорушення.

Щодо обставин справи апелянт зазначає, що дійсно, 21 вересня 2019 року о 09.10 год. на автодорозі сполученням Київ - Харків 76 км, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом DAEWOO р.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на головну дорогу (трасу М-03) сполученням Київ - Харків з боку міста Березань, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміну, не надала перевагу в русі транспортному засобу RENAULT р.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ р.н.з. НОМЕР_4 , який рухався по головній дорозі та скоїла зіткнення з ним, внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

ОСОБА_1 вказує на те, що в матеріалах справи наявна постанова про накладення відносно ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДНО 18 №693221 від 21.09.2019 року, яка, на думку апелянта, також має розглядатися як доказ в сукупності з іншими матеріалами справи.

Апелянт вказує на те, що за поясненнями ОСОБА_1 , він, рухаючись на вантажному автомобілі RENAULT р.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ р.н.з. НОМЕР_4 , 21 вересня 2019 року о 09.10 год. по автодорозі сполученням Київ-Харків в напрямку міста Києва на 76 км, де сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля під його керуванням та автомобіля DAEWOO р.н.з. НОМЕР_1 , заздалегідь перестроївся в крайню праву смугу руху та рухався на паркінг, який знаходився за перехрестям, на якому сталася дорожньо-транспортна пригода (місце розташування паркінгу близько 100 метрів від перехрестя). У зв`язку з тим, що водій транспортного засобу DAEWOO р.н.з. НОМЕР_1 проігнорував вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», виїжджаючи з другорядної дороги на головну, скоїв наїзд на напівпричіп в тому місці, де починається відбійник (орієнтовно середина напівпричепа). Швидкість автомобіля RENAULT р.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ р.н.з. НОМЕР_4 складала близько 40-50 кілометрів на годину. Також, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася на ділянці дороги, де знаходиться стаціонарний пост патрульної поліції і діють відповідні знаки обмеження швидкості руху.

Також ОСОБА_1 зазначає, що як вбачається із схеми дорожньо-транспортної пригоди, місце зіткнення вказаних транспортних засобів сталося саме на перехресті нерівнозначних доріг. Саму схему дорожньо-транспортної пригоди її учасники підписали без зауважень, що свідчить про те, що вони були повністю ознайомлені з її змістом та вказана схема відповідає дійсним обставинам дорожньо-транспортної пригоди. Також, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася на очах працівників патрульної поліції, які чергували на вказаному стаціонарному пості патрульної поліції.

Відтак, на думку апелянта, повністю спростовуються доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та які покладені судом першої інстанції в основу мотиву закриття провадження по справі щодо того, що ОСОБА_2 , керуючи 21 вересня 2019 року о 09.10 год. на автодорозі сполученням Київ - Харків, 76 км транспортним засобом DAEWOO р.н.з. НОМЕР_1 , вже виїхала на смугу розгону, після чого вантажний автомобіль здійснив зіткнення з транспортним засобом.

Також апелянт вказує на те, що районний суд обґрунтував постанову тим, що ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнала та пояснила, що її неодноразово викликали для проведення експертизи, однак, остання не відбулася через неявку ОСОБА_1 , що дало б можливість в повному обсязі встановити обставини дорожньо-транспортного пригоди та вину ОСОБА_2 , проте, на думку апелянта, таке обґрунтування, із нормами закону не узгоджується.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 викликали не для проведення експертизи, а для доопрацювання матеріалів пригоди. При цьому, ОСОБА_1 повідомляв про поважні причини неможливості прибуття до Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль, оскільки перебував за кордоном, однак, вказані обставини судом першої інстанції не враховано, що, на думку ОСОБА_1 , свідчить про поверхневий розгляд цієї справи та постановлення незаконного рішення.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що їй в судовому засіданні головуючим не було роз`яснено її права та обов`язки, а розгляд справи акцентовано на тому хто і за яких обставин прибув чи не прибув до Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль для доопрацювання, а не встановлення фактичних обставин пригоди та прийняття законного рішення.

Апелянт вказує на те, що зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка учасниками підписана без зауважень та застережень, вбачається, що транспортний засіб DAEWOO р.н.з. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав наступні пошкодження; механічні пошкодження передньої лівої двері, переднього лівого крила, передньої лівої блок-фари, капот, передній бампер, ліве дзеркало, переднє праве крило, права дверка, задня права дверка, що, на думку ОСОБА_1 , повністю спростовуються доводи та обґрунтування ОСОБА_2 щодо того, що вона вже виїхала на смугу розгону, оскільки при такому розвитку подій, транспортний засіб зазначеної особи не отримав би механічних пошкоджень капоту та переднього бампера зокрема.

Крім цього ОСОБА_1 вказує на те, що, ОСОБА_2 притягнуто також і до адміністративної відповідальності за відсутність поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), за що відповідальність передбачена за статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що ОСОБА_2 не порушувалось питання про призначення будь-яких судових експертиз, в постанові такі відомості відсутні. Судом також не було призначено таких експертиз та не було роз`яснено, їй ( ОСОБА_1 ) її права та обов`язки, як потерпілої.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 не було дотримано вимог п.п. 2.3 б, 16.11 Правил дорожнього руху, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не дала дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, чим вчинила зіткнення з ним, тобто дорожньо-транспортну пригоду та завдала збитків, а відтак, ОСОБА_1 вважає, що повністю спростовуються доводи та обґрунтування і мотиви, покладені судом першої інстанції в обґрунтування прийнятої постанови та підтверджується вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 вказує на те, що право потерпілого на заявлення клопотання, що передбачено 269 КУпАП, а також гарантоване право на доступ до правосуддя, яке передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, районним судом було порушено, оскільки суд не надав навіть слово потерпілому, який прибув в судове засідання, незважаючи на те, що потерпілого ніхто не повідомляв про розгляд справи та не викликав в судове засідання.

На думку апелянта, порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Заслухавши пояснення представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Гайдукова Б.Б. та іншого учасника ДТП - ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення ОСОБА_2 та її захисника - адвоката Литвиненка Р.С., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та експерта ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає її такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів та з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ці вимоги закону суддею суду першої інстанції під час розгляду справи виконані в повному обсязі.

Висновок судді районного суду про відсутність в діях ОСОБА_2 будь-яких порушень ПДР та причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та дорожньою пригодою є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам подій та підтверджений матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 124 КУпАПпередбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №192053, 21 вересня 2019 року о 09 год. 10 хв. на 76 км. автодороги Київ-Харків в Баришівському районі Київської області, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом DAEWOO-FSO TF 69Y д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на головну дорогу (М-03) Київ-Харків з боку м. Березань не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не була уважною та не надала перевагу в русі транспортному засобу RENAULT PREMIUM д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ S 01 д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збиткамичим порушила п. 2.3 б, п. 16.11 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, згідно п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

З матеріалів справи вбачається, що встановлюючи наявність чи відсутність протиправних дій водія ОСОБА_2 , судами як першої, так і апеляційної інстанцій вживалися всі заходи з метою повного, об`єктивного та неупередженого розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, зокрема, 14.01.2020 р. в даній справі призначалась автотехнічна транспортно - трасологічна експертиза, яка в зв`язку з невиконанням клопотання експерта щодо надання для огляду транспортних засобів та ін. залишилась без виконання, крім того, постановою суду від 06.05.2020 року справа направлялася для доопрацювання. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що після доопрацювання не було надано додаткових відомостей, окрім наявних у справі (висновку експерта та ін.), які б підтверджували винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП

Так, з пояснень ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах справи вбачається, що він 21.09.2019 року о 09 годині 10 хвилин керував транспортним засобом RENAULT PREMIUM державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ S 01 державний номерний знак НОМЕР_3 та рухався автодорогою Київ-Харків у напрямку м. Києва. Заздалегідь перестроювався в правий крайній ряд і прямував на паркінг, який знаходився за перехрестям, де сталося ДТП. Місце розташування паркінгу розташоване за сто метрів від перехрестя де сталося ДТП. ОСОБА_5 вважає, що саме у зв`язку з тим, що водій "DAEWOO" ОСОБА_2 проігнорувала вимоги знаку «Дати дорогу», виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надала дорогу його транспортному засобу, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів, а саме, автомобіль "DAEWOO" скоїв наїзд на напівпричіп в тому місці, де починається відбійний брус (орієнтовно середина напівпричепа).

Такі пояснення ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду у даній справі.

Так, з пояснень самої ОСОБА_2 , наданих як під час оформлення матеріалів ДТП, так і пояснень, наданих під час судових розглядів вбачається, що вона вини у порушенні правил дорожнього руху не визнала та пояснила, що 21.09.2019 року приблизно о 09 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем DAEWOOFSO ТF 69Y державний номерний знак НОМЕР_1 , вона, рухаючись, орієнтовно на середині смуги, виїжджала з другорядної дороги на головну дорогу автодороги «Київ-Харків» на 76 км. Коли повністю виїхала на смугу для розгону вищевказаної автодороги, з лівою стороною її автомобіля зіткнувся вантажний автомобіль марки RENAULT PREMIUM державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ S 01 державний номерний знак НОМЕР_3 , який намагався перестроїтися з однієї смуги руху в іншу. Зазначила, що перед виїздом на головну дорогу, вона завчасно пропустила всі автомобілі, які рухалися по смузі для розгону в попутному напрямку, і враховуючи, що інших автомобілів в цій смузі немає, адже, автомобіль RENAULT PREMIUM державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ S 01 державний номерний знак НОМЕР_3 на цей час рухався не в смузі розгону, а в (першій) правій смузі руху, тому, вона здійснила виїзд з другорядної дороги на головну, при цьому повністю виконавши вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу». І в той момент, коли її авто вже почало рухатись повністю в полосі розгону, з сусідньої смуги руху в смугу розгону почав здійснювати маневр перестроювання автомобіль RENAULT PREMIUM державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом SCHMITZ S 01 державний номерний знак НОМЕР_3 , не попередивши про це покажчиком повороту. ОСОБА_2 зазначила, що здійснюючи маневр перестроювання, водій автомобіля RENAULT PREMIUM, скоріш за все, не побачив автомобіль ОСОБА_2 , внаслідок чого, відбійним брусом, що розташований між правими передніми і задніми колесами, допустив зіткнення з лівою передньою частиною автомобіля DAEWOO.

Такі показання ОСОБА_2 повністю узгоджуються з показаннями допитаних під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника Литвиненка Р.С. свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції пояснив, що 21.09.2019 о 09:10 год., він був пасажиром в автомобілі DAEWOO р.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , знаходився на передньому пасажирському сидінні. Виїхавши з м. Березань в напрямку м. Києва, водій ОСОБА_2 , на перехресті, перед виїздом на трасу Харків-Київ, зупинилася, щоб пропустити легковий автомобіль, який рухався зі сторони м. Харкова, переконавшись, що останній повертає в сторону м. Березень, а інших автомобілів, які б рухались в цій смузі не було, водій ОСОБА_2 виїхала на головну дорогу в напрямку м. Києва, зайнявши смугу для розгону. Проїхавши незначну відстань, близько 10-15 метрів, він ( ОСОБА_3 ) побачив як їх випереджає вантажний автомобіль, зі значною, по відношенню до DAEWOO швидкістю, якого свідок ОСОБА_3 бачив за сто метрів від перехрестя, та який рухався в середній смузі, враховуючи смугу для розгону. Раптово, їдучи незначний час паралельно з DAEWOO водій вантажного автомобіля розпочав маневр перестроювання праворуч в смугу для розгону, в якій рухався автомобіль «DAEWOO», при цьому здійснивши правою стороною керованого ним автомобіля зіткнення з лівою стороною автомобіля марки DAEWOO пошкодивши ліві водійські двері, лівий бампер, ліве крило. Після зіткнення, авто DAEWOO відштовхнуло до відбійника, де останній отримав удар правою передньою стороною. Свідок зазначив, що в той час на перехресті перебували працівники поліції, які подали сигнал про зупинку, Спочатку свідок ОСОБА_3 подумав, що це водію DAEWOO, а як виявилося в подальшому, для водія вантажівки. На його думку, саме цей момент відволік увагу водія вантажівки від слідкування за обстановкою на дорозі, в результаті чого і відбулося ДТП.

Свідок ОСОБА_4 суду апеляційної інстанції пояснила, що 21.09.2019 о 09:10 год., вона була пасажиром в автомобілі DAEWOO, під керуванням ОСОБА_2 , знаходилася на задньому пасажирському сидінні, повернувшись трохи лівіше. Доїжджаючи до траси Харків-Київ, водій автомобіля DAEWOO ОСОБА_2 , зупинилася. З лівої сторони рухався легковий автомобіль, який не ввімкнув ніякого покажчика повороту, і не зрозуміло було в якому напрямку останній збирався рухатися. Вже коли легковий автомобіль ввімкнув правий покажчик повороту та повернув в сторону м. Березань, лише тоді ОСОБА_2 розпочала рух на трасу Харків-Київ. Коли вже ОСОБА_2 вихала на головну дорогу. Свідок ОСОБА_4 зазначила, що вона побачила як їх минає вантажний автомобіль, з якою він їхав швидкістю точно не змогла повідомити, однак, на переконання свідка, його швидкість була значною по відношенню до автомобіля марки DAEWOO. В подальшому коли вантажний автомобіль доїхав майже до середини своєї довжини, різко розпочав маневр повороту праворуч, в результаті чого відбулося зіткнення в ліву передню частину автомобіля DAEWOO. Від удару автомобіль марки DAEWOO відкинуло праворуч до відбійника, де відбулося зіткнення з відбійником, але вже правою стороною. Після удару автомобіль марки DAEWOO. відразу зупинився, а вантажний автомобіль продовжив рух. ОСОБА_4 зазначила, що вона навіть припустила, що останній зникає з місця дорожньо-транспортної події, але водій вантажного автомобіля зупинився, на значній відстані від місця зіткнення, та чомусь відразу побіг до працівників поліції, які йому подавали сигнал про зупинку. На думку свідка ОСОБА_4 саме в діях водія вантажного автомобіля є порушення Правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної події.

Відтак, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2 , та спростовують порушення ОСОБА_2 вимог ПДР України.

Крім того, під час апеляційного розгляду в якості спеціаліста допитано експерта КНДІСЕ ОСОБА_6 , який, ознайомившись з письмовими матеріалами справи, пояснив, що оскільки на схемі місця ДТП не зазначено будь - яких слідів ДТП, як то уламків скла, осипання ґрунту чи слідів речовин, як і не зафіксовано це наявними у справі фотознімками з місця ДТП, тому встановити точне місце зіткнення транспортних засобів з технічної точки зору є неможливим. При цьому, схема місця ДТП відображає наявність на місці ДТП дорожніх знаків, кінцеве розташування транспортних засобів, відповідні виміри та зазначені учасниками ДТП місця зіткнення. При цьому, пояснення учасників ДТП викладені за двох версій. Відтак, його пояснення базуватимуться на даних схеми місця ДТП, підписаної обома учасниками без будь - яких заперечень та версіями учасників ДТП. При цьому експерт вказав, що з усіх вихідних даних, які містяться в матеріалах вбачається, що рух транспортних засобів був попутним. Автомобілі контактували наступним чином: DAEWOO - лівим переднім крилом, і частково лівими передніми дверима (пошкодження на правому боці DAEWOO відносяться до контакту із відбійником), а на автопоїзді первинне місце контакту - це відбійний брус між правим переднім і заднім колесами причепа і кінцевий контакт відбувся з заднім колесом причепа.

Виходячи з конфігурації пошкоджень та з врахуванням розмірів автомобілів, на момент первинного контакту, експерт вказав, що кут між повздовжніми осями транспортних засобів на момент зіткнення становив близько 10°.

При цьому, експерт вказав, що в місці ДТП проїзна частина має три смуги руху: дві ліві смуги відокремлені одна від одної одною переривчастою лінією, крайня права смуга відокремлена двома суцільними смугами ( додаткова смуга). Ширина цієї смуги руху складає 3,6 м, а тому якщо брати до уваги версію ОСОБА_2 про те, що авто під її керуванням - DAEWOO виїжджав на головну дорогу приблизно посередині смуги і на момент ДТП повністю перебувало в смузі руху, рухаючись прямо, то з врахуванням ширини автомобіля (1,7 м), DAEWOO знаходився на відстані 2 м від краю поїзної дороги, а тому, з врахуванням ширини автопоїзда - 2,5 м, первинний контакт транспортних засобів міг відбутися лише за умови, коли автопоїзд рухався б частково в смузі розгону та частково в першій смузі руху.

Відтак, версія водія автомобіля DAEWOO, щодо того, що на момент зіткнення її автомобіль повністю знаходиться на проїзній частині головної дороги, у правій крайній смузі, а автопоїзд частково у крайній правій смузі, частково у другій під незначним кутом до лінії розмітки, яка відокремлює праву крайню смугу від суміжної (маневр перестроювання), є спроможною та не суперечить характеру утворення механічних пошкоджень транспортних засобів (удар був іззаду наперед, що підтверджується зміною інтенсивності нашарування, яке міститься на дверці після вм`ятини, а також напрямком згладжування металу, з якого видно, що після удару, контактуюча частина автопоїзду вперлася в рамку дверки DAEWOO) і кінцевому розташуванню автомобіля DAEWOO, узгоджується з місцем зіткнення, яке зафіксоване на схемі місця ДТП зі слів ОСОБА_2 . При цьому наявність у автомобіля DAEWOO пошкоджень капота, на які посилалася у апеляційній скарзі потерпіла, на думку експерта, з технічної точки зору не спростовують версії ОСОБА_2 щодо механізму ДТП.

З приводу версії водія ОСОБА_1 , про те, що на момент зіткнення його автомобіль повністю знаходиться у правій крайній смузі, а водій автомобіля DAEWOO лише виїжджала з другорядної дороги на праву крайню смугу головної дороги під кутом біля 30° до лінії горизонтальної розмітки, яка позначає правий край проїзної частини головної дороги і ліва передня кутова частина автомобіля знаходилась на проїзній частині головної дороги на відстані біля 1м є неспроможною, оскільки при такому механізмі дорожньо - транспортної пригоди, автомобіль DAEWOO отримав би інші механічні пошкодження, та було б інше кінцеве розташування автомобіля DAEWOO.

Враховуючи викладене, експерт ОСОБА_6 дійшов висновку, що в даній дорожньо - транспортній ситуації з технічної точки зору в діях водія автомобіля DAEWOO-FSO TF 69Y д.н.з. НОМЕР_1 невідповідностей у виконанні вимог п.п. 2.3б), 16.11 ПДР України, порушення яких інкримінується останній, не вбачається, адже, на момент виїзду ОСОБА_2 з другорядної дороги на головну, автомобіль ОСОБА_1 не знаходився безпосередньо в смузі руху, на яку виїжджала ОСОБА_2 , а дорожньо - транспортна пригода трапилась в момент перестроювання автомобіля RENAULT PREMIUM в смугу руху автомобіля.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Оскільки, наявні у справі докази спростовують факт порушення водієм ОСОБА_2 вимог ПДР, апеляційний суд доходить висновку, що суддя районного суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 дійшов до обґрунтованого висновку щодо невинуватості ОСОБА_2 у порушенні ПДР та відсутності в її діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Надана в матеріалах справи про адміністративне правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 693221 від 21.09.2019 року, на яку посилається потерпіла в апеляційній скарзі, не може судом братись як доказ винуватості ОСОБА_2 по ст. 124 КУпАП, оскільки жодним чином не вказує на фактичні обставини вчинення ДТП.

Не надання судом першої інстанції можливості потерпілій ОСОБА_1 брати участь під час судового розгляду, як на те посилається в апеляційній скарзі потерпіла, є порушенням процесуального закону, разом з тим, в даній ситуації такі порушення не є безумовною підставою для скасування постанови суду, зважаючи на те, що, перш за все, потерпіла не була ні учасником, ні очевидцем ДТП та не могла повідомити будь - які обставини з приводу дорожньо - транспортної пригоди, а окрім того, права потерпілої були повністю відновлені під час апеляційного розгляду, де сама потерпіла не виявила бажання приймати участь, а її інтереси були представлені в особі представника - адвоката Гайдукова Б.Б., який надавав пояснення, заявляв клопотання та інш.

Враховуючи все вищевикладене, доходжу висновку про залишення постанови суду без змін, а апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 21 серпня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кепкал Л.І.