Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1735/21 Головуючий у 1-й інст. Хоцька Л. М.
Категорія ч.1 ст.130 КУПАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції, за участю секретаря Велидчук І.М., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Олянюка В.Л., справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Олянюка В.Л. на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454, 00 грн.

Згідно постанови суду, 04.03.2021 року о 01 год. 12 хв. в м. Бердичеві по вул. Європейській, 89, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

На прийняте судом рішення захисник Олянюк В.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а справу закрити за відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та фактичним обставинам справи, а також винесена передчасно, в зв`язку з необ`єктивністю та неповнотою її розгляду.

Вказує, що при розгляді справи судом першої інстанції були проігноровані вимоги ст.ст.251, 252 КУпАП, що виразились в тому, що суд посилається та викладає не фактично встановлені дані, а викривлені.

Зазначає, що суд помилково дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 .

Посилається на те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак після проходження огляду із застосуванням приладу «Драгер» з результатами тесту не погодився, проте працівники поліції повідомили його про складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує на те, що в матеріалах справи відсутній акт огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу.

Зазначає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є беззаперечними доказами, оскільки вищевказані свідки в судове засідання не викликалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Посилається на те, що відеозйомка розмови працівників поліції та ОСОБА_1 закінчилась одразу після проходження огляду, що свідчить про недотримання поліцейськими інструкції про безперервну фіксацію всього спілкування.

Твердить про те, що судом залишено поза увагою та не надано належної правової оцінки тому, що працівниками поліції було прямо порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто з порушенням вимог ст.266 КУпАП. Крім того, вказує на те, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП. В даному випадку поліцейськими не було запропоновано ОСОБА_1 після незгоди з результатом тесту пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 є недопустимим доказом по справі і не може бути законною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений законодавством України.

Вважає, що судом першої інстанції при винесенні постанови було порушено вимоги ст.ст. 245, 246, 268, 280, 283 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Олянюк В.Л. апеляційну скаргу підтримали з викладених в ній мотивів, просили її задовольнити.

Під час апеляційного розгляду допитано ОСОБА_3 , який був свідком проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, проведеним поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу - Drager Alcotest 6810. Пояснив, що його зупинили працівники поліції для засвідчення проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Спочатку ОСОБА_1 відмовився, але потім погодився та пройшов вказаний огляд на Драгері. Конкретно результат не бачив, але ОСОБА_1 не погодився з вказаним результатом. Працівники поліції попросили почекати в машині з другим свідком, почали писати якісь документи, потім показали де ставити підписи, та він підписав, але що підписав - не знає. Письмові пояснення не читав бо було темно в машині, підписав їх і все. Водій з результатами тестування не погоджувався. Він не чув, щоб працівники поліції пропонували водієві пройти такий огляд в медичному закладі. Інший свідок був постійно з ним, також не читав пояснень, здається.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи та свідка, дослідивши матеріали справи та документи, додані до апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак зазначених вимог закону суд першої інстанції у повному обсязі не дотримався, прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення та необхідності визнання його винним у вчиненні правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП з накладанням відповідного стягнення.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на дані протоколу, результат огляду на стан сп`яніння№208, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозапис нагрудної камери поліцейського.

Однак на думку апеляційного суду вказані докази поза розумним сумнівом не доводять наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за обставин, зазначених в протоколі, виходячи з наступного.

Постанова суду першої інстанції в порушення вимог ст. 283 КУпАП не містить обставин правопорушення, встановлених безпосередньо судом, а лише містить посилання на обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, встановлені працівниками поліції при його фіксуванні.

Крім того заслуговують на увагу також наступні обставини.

Так з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №122730 від 04.03.2021 року вбачається, що 04.03.2021 о 01 год. 12 хв. ОСОБА_1 в м. Бердичеві по вул. Європейська, 89, керував ТЗ, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Драгер" у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння.

У відповідності до ч.ч.2,3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому згідно ч.5 даної норми огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зазначені вище положення кореспондуються з положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Таким чином, виходячи з показів допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_3 , дані положення Закону та Інструкції були порушенні, оскільки працівники поліції у зв`язку з незгодою водія ОСОБА_1 з результатами тестування, не пропонували пройти в закладі охорони здоров`я. Крім того вказаний свідок не обізнаний зі змістом пояснень, які були написані працівником поліції, що викликає відповідний сумнів у їх правильності та об`єктивності.

В матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат якого - 1,72 проміле. В графі «з результатом згоден» зазначено, що ОСОБА_1 відмовився, що в свою чергу дає підстави вважати, що водій ОСОБА_1 таким чином не погодився з вказаним результатом тестування.

Крім того з вказаного акту вбачається, що в графі «свідки огляду» зазначено, що вони не застосовувалися, а відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення свідками проходження водієм ОСОБА_1 огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння вказані 2 свідка, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Вказане також підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

У вказаному акті також зазначено, що огляд проведено у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота, однак в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом викликався в судове засідання інший свідок, зазначений в протоколі та в поясненнях до протоколу - ОСОБА_2 , однак в судове засідання останній не з`явився, оскільки мобільний телефон останнього знаходиться поза зоною досяжності. Тому перевірити його пояснення в судовому засіданні апеляційного суду не представилося за можливе.

З дослідженого відеозапису фіксування правопорушення, який є неповним, не вбачається, чи пропонувалось ОСОБА_1 у зв`язку з його незгодою з результатами алкотестеру, зазначеною ним в протоколі про адміністративне правопорушення, пройти такий огляд у медичного закладі, а також чи пропонувалось зазначене у присутності двох свідків. Матеріали справи не містять такого огляду ОСОБА_1 в медичному закладі.

Тому, наявні в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , письмові пояснення свідків, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, відеозапис фіксації вчинення правопорушення, не доводять відсутності порушень з боку працівників поліції порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, передбачений вищенаведеними нормами, і як наслідок наявності в його діях складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП .

Таким чином доводи апеляційної скарги щодо незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння та ненаправленням його працівниками поліції на медичний огляд наявними в матеріалах справи доказами не спростовані.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, фактично не встановив дійсних обставин справи, а також порушення працівниками поліції положень ст.266 КУпАП та згаданої вище Інструкції, та дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним, що тягне за собою відсутність складу правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, додані до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП докази не можна вважати достатніми та допустимими для того, щоб визнати його винуватим у вчиненні правопорушення за обставин, зазначених в даному протоколі.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Олянюка В.Л. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, провадження в справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: