Справа № 629/2954/21
Номер провадження 3/629/658/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Каращука Т.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Лозівського РВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , працюючого водієм в «Транссервіс-2008», зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 ч.1 КУпАП,

права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, роз`яснені,-

в с т а н о в и в :

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області 31.05.2021 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №604914 від 25.05.2021 року, в якому вказано, що 25.05.2021 року о 06:20 год. громадянин ОСОБА_1 рухався в якості водія по вул.Гвардійська на маршрутному таксі, в якому пасажири знаходились без засобів індивідуального захисту та перевозив стоячих пасажирів, чим порушив постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року п.3.8, таким чином вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що провадження підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно ст.7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 44-3КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України" Про захист населення від інфекційних хворіб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Частина 1 статті 44-3 КУпАП має бланкетний характер і відсилає до нормативно-правових актів, якими установлено правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №604914 від 25.05.2021 року, 25.05.2021 року о 06:20 год. громадянин ОСОБА_1 рухався в якості водія по вул.Гвардійська на маршрутному таксі, в якому пасажири знаходились без засобів індивідуального захисту та перевозив стоячих пасажирів, чим порушив постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року п.3.8.

Як вбачається з протоколу, працівник поліції посилається на пункт 3.8 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, якого не існує, тобто не вірно вказано пункт постанови, який порушив ОСОБА_1 . Також судом встановлено, що у зазначенні пункту постанови було здійснено

виправлення, біля якого відсутній підпис правопорушника, а тому невідомо, чи здійснювались дані виправлення при особі, на яку складено протокол та чи відомо ОСОБА_1 про них.

Згідно п.5 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне затримання, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне затримання підписано особою, щодо якої його складено.

Суддя встановив, що в протоколі в графі «До протоколу додається» зазначено «пояснення». Враховуючи вказане, суд позбавлений можливості встановити, які саме пояснення додаються. Також судом не буде враховано диск, оскільки в протоколі про його існування не зазначено.

У відповідності до положення ст. 9 КпАП України- адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під адміністративним правопорушенням, як підставою адміністративної відповідальності розуміється винне протиправне діяння, яке посягає на встановлені правом і забезпечені адміністративно-правовими санкціями правила поведінки громадян і посадових осіб в сфері державного управління.

Так, єдиною підставою адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, як в нормативному, так і у фактичному аспекті.

Визнання вини у вчиненні порушення за відсутності інших доказів не може бути достатнім доказом такого порушення (ВС/КАС у справі № 177/525/17 від 08.07.2020), тим паче що з протоколу не зрозуміло у зв`язку з порушенням якого саме пункту постанови КМУ було складено даний протокол.

Враховуючи вище вказане, пояснення громадянина ОСОБА_1 не можуть підтвердити факт того, що було все так, як вказано в протоколі, інших доказів наявності під час перевезення стоячих пасажирів та пасажирів без засобів індивідуального захисту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не може притягнути до відповідальності особу без належних доказів вчинення нею адміністративного правопорушення.

Суд наголошує на тому, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, тому кваліфікація дій правопорушника за ч.1 ст.44-3 КУпАП без доказової бази є порушенням вимог закону.

Так, санкцією статті ч.1 ст.44-3 КУпАП, передбачена відповідальність для громадян і для посадових осіб.

Термін посадова особа фігурує у багатьох нормах Кодексу України про адміністративні правопорушення, які стосуються господарської діяльності. Проте, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення терміну посадова особа. Тому, як роз`яснює Міністерство юстиції України листом від 03.11.2006 №22-48-548, для визначення цього терміну слід керуватися положеннями інших нормативно правових актів.

Слід зазначити, що посадовими особами в контексті Закону України «Про державну службу» вважаються керівники і заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих і консультативно-дорадчих функцій (стаття 2 цього Закону).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих і консультативно-дорадчих функцій та отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

З метою визначення поняття "посадова особа" Міністерство юстиції України підготувало

лист від 22.02.2013 №1332-0-26-13/11, де зазначається, що для визначення поняття "посадова особа" необхідно виходити з правозастосовної практики, яка зазначає, що головним критерієм віднесення особи до кола посадових осіб є наявність в неї організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

У свою чергу, відповідно до судової практики, яка склалася і знайшла своє відображення у відповідному узагальненні Верховного Суду України (йдеться про постанову Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 5 "Про судову практику у справах про хабарництво"), організаційно-розпорядчими обов`язками є обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності.

Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Зважаючи на вище вказане, суддя позбавлений можливості встановити, чи складено протокол відносно ОСОБА_1 як громадянки, чи можливо складено протокол відносно нього як посадової особи. Доказів того, що ОСОБА_1 є посадовою особою суду не надано.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кваліфікація того чи іншого правопорушення здійснюється шляхом встановлення його складу. Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом ознак, які характеризують дане діяння як адміністративне правопорушення і відрізняють його від інших правопорушень. Іншими словами, склад правопорушення - це встановлена правом сукупність ознак, при наявності яких антисуспільне діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, кваліфікувати діяння як адміністративне правопорушення неможливо, а порушена справа підлягає закриттю.

Суддею встановлено, що в протоколі вказано неіснуючий пункт п.3.8 постанови КМУ №1236, який було начебто порушено ОСОБА_1 .

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Стаття 19 Конституції України, передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне закрити справу за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч.1 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів вчинення правопорушення суду не надано, наявні в матеріалах документи викликають сумніви.

Законом України «Про судовий збір» та ст.40-1КУпАПУкраїнивизначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст.284 та ст.247 КУпАП України, суддя не вбачає підстав для стягнення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.44-3, п. 1 ч. 1 ст.247,283-284 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч.1 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП- закрити за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана скарга до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.О.Каращук