КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/2228/2021
справа №753/1237/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №043164 від 25 грудня 2020 року 03 год. 26 хв., ОСОБА_1 25 грудня 2020 року о 03 год. 05 хв. в м.Києві по пр. Григоренка, 38/2 керував автомобілем Mazda, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Drager ARHK 6820, в присутності двох свідків.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить постанову скасувати.

В апеляційній скарзі посилається на те, що його адвокатом в судовому засіданні подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою, проте суд безпідставно відмовив у цьому.

З огляду на те, що суд розглянув справу без нього також зазначає, що судом були оцінені лише ті докази, які були у справі, а він не зміг забезпечити явку свідків.

Вказує, що у протоколі відсутні його пояснення чи вказівка на відмову їх надати. Одночасно вказує на відсутність адреси свідків.

Посилається на порушення при складанні протоколу.

Щодо відеозапису зазначає, що його відомості не дають можливості з`ясувати про осіб, яких знято, не зафіксовано чи пояснювались права та обов`язки, чи пропонував працівник поліції у разі незгоди з результатами огляду пройти огляд в медичній установі.

Зазначає, що судом не перевірено правомірності зупинки транспортного засобу.

Вказує також, що суд не встановив його особи, обставини, що пом`якшують відповідальність, не врахував, що раніше він не притягувався до адміністративної відповідальності, а застосоване стягнення ставить його та сім`ю у скрутне матеріальне становище.

Вказує, що в постанові суд зазначив про позицію захисника - адвоката Хом`яка Є.Є., але з таким він не укладав договору на надання правової допомоги.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився.

Апеляційним судом установлено наступне.

Перше судове засідання по розгляду апеляційної скарги призначено на 27 квітня 2021 року, про час і місце ОСОБА_1 особисто був повідомлений секретарем судового засідання 13 квітня 2021 року за вказаним ним в апеляційній скарзі номером телефону, проте до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. У зв`язку із неявкою ОСОБА_1 розгляд справи відкладено на 24 травня 2021 року.

Про розгляд справи 24 травня 2021 року ОСОБА_1 також повідомлявся судом, проте на телефонні дзвінки не відповідав, а судова повістка повернулась до суду без вручення.

Європейський суд з прав людини у справі у справі "Пономарьов проти України" зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Особа, яка подає апеляційну скаргу, провадженням у справі не цікавиться, хоча має таку можливість, натомість, розпочавши процедуру апеляційного оскарження, поштової кореспонденції з суду не отримує, що свідчить про відсутність належної зацікавленості у розгляді справи.

Зазначене дає підстави уважати про те, що особа, яка подає апеляційну скаргу, скориставшись своїм правом на апеляційне оскарження, недобросовісно ставиться до процесуальних обов`язків, неухильне виконання яких визначено вимогами закону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності скаржника, який належним чином повідомлений про прийняття до провадження суду його апеляційної скарги.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, у зв`язку із недотриманням підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України настає відповідальність за статтею 130 КУпАП, частина першої якої передбачає наступне:

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із диспозицією статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У відповідності до положень статті 254 КУпАП у разі виявлення правопорушення уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності складається протокол.

Згідно із статтею 256 КУпАП висуваються, зокрема, такі вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення:

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерство внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, складенню протоколу передує факт виявлення правопорушення.

Отже протокол про адміністративне правопорушення є формою службового документу уповноваженого органу, у якому відображаються необхідні відомості у випадку виявлення адміністративного правопорушення. Сам по собі факт складання протоколу не є доказом вини особи. Протокол оцінюється сукупно з іншими зібраними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП:

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами вчинення правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є результати, отримані з використанням спеціальних технічних засобів, які здобуті поліцейським на місці та/або в закладі охорони здоров`я.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині змісту протоколу щодо зазначення місця проживання свідків, то судом установлено, що таких відомостей в протоколі дійсно не вказано, проте такі дані наведено у письмових поясненнях свідків.

Щодо доводів скаржника в частині відсутності в протоколі пояснень ОСОБА_1 , установлено, що у відповідній графі останнім поставлено підпис, тобто протокол був наданий для ознайомлення, а надання пояснень є добровільною дією. З відеозапису нагрудної камери поліцейського також убачається, що ОСОБА_1 вказано на можливість надати пояснення у відповідній графі протоколу, але ним вирішено поставити підпис.

Щодо доводів скаржника в частині підстав зупинки, апеляційний суд вказує, що згідно відеозапису нагрудної камери поліцейського такою підставою є рух по зустрічній смузі руху.

Щодо аргументів скаржника в частині неіформативності даних відеозапису, то з такого убачається, що на ньому встановлено особу ОСОБА_1 і при цьому останнім також виправлено поліцейського під час неправильної промови його прізвища.

Згідно із статтею 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Проте матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на місці. Не оспорює таких результатів скаржник і в апеляційній скарзі.

Доводи скарги в частині допиту свідків відхиляються, оскільки скаржником не зазначається для з`ясування чи спростування яких саме обставин є необхідним допит свідків і яких саме.

Аргументи скаржника про те, що суд не встановив, обставини, що пом`якшують відповідальність, не врахував, що раніше він не притягувався до адміністративної відповідальності, а застосоване стягнення ставить ОСОБА_1 та його сім`ю у скрутне матеріальне становище, апеляційний суд відхиляє, оскільки судом першої інстанції застосована мінімальна санкція за цей вид правопорушення.

Суд враховує, що протокол складено 25 грудня 2020 року, отже останньому забезпечено достатню кількість часу для можливості звернутися за правовою допомогою, зібрати та подати необхідні для розгляду справи докази. При цьому розгляд справи проведено за участю захисника, а питання доцільності відкладення розгляду справи вирішується судом, зокрема, з урахуванням строків розгляду справи.

Зазначення в постанові суду як захисника - адвоката Хом`яка Є.Є., тоді як участь фактично приймав адвокат Мачача О.М., слід розглядати як описку, яка не впливає на можливість встановлення факту правопорушення та законність прийнятого судом рішення

З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд зазначає, що зібрані у справі докази є достатніми для установлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оскільки оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук

Київського апеляційного суду