Номер провадження: 33/813/602/21
Номер справи місцевого суду: 947/7801/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Ващенко Л.Г., одноособово, за участі секретаря Кузьмук А.В., з участю ОСОБА_1 , розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року (одноособово суддя Іванчук В.М.) в адміністративній справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає в АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2021 року ОСОБА_1 звільнена від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) шляхом усного зауваження і закриття провадження у справі.

ОСОБА_1 не погодилась із постановою суду від 29.03.2021 року і 07.04.2021 року подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Жодних викликів чи повідомлень про призначення вказаної справи до розгляду на її адресу не надходило, на сайті «Судова влада України» (https://court.gov.ua/fair/sudl512/) та сайті Київського районного суду м. Одеси (https://ki.od.court.gov.ua/sudl512/) станом на 28.03.2021 жодної інформації про призначення справи до розгляду розміщено не було.

29.03.2021 нею до канцелярії було подано два клопотання у справі №947/7801/21 про закрить провадження у справі (вхідний №16580 від 29.03.2021), про долучення доказів та виклик свідків (вхідний №16586 від 19.03.2021). 31.03.2021 в Єдиному державному реєстрі судових рішень нею було самостійно виявлена постанова від 29.03.2021 у справі №947/7801/2, якою її звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 КУпАП в силу малозначності, і порядку ст.22КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрито. Зазначена постанова засобами поштового зв`язку їй не надходила.

З постановою суду від 29.03.2021 по справі №947/7801 вона категорично не згодна, факти, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, справа розглянута без її участі за відсутності підтверджень виклику у судове засідання, її клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення проігнороване, надані нею докази не долучені до справи, її позиція не вислухана, а клопотання про виклик свідків не розглянуто. Постановою суду порушено і її право на апеляційне оскарженні вказаної постанови, оскільки запропоновано оскаржити постанову суду до неіснуючого суду, апеляційного суду Одеської області.

Протокол про адміністративне правопорушення складено про ніби то ухилення від виконання одних батьківських обов`язків, а суд розглянув і оцінив зовсім інший факт ухилення від батьківських обов`язків, про який взагалі не йшлося в матеріалах справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає внаслідок ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачено законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Правовою підставою для покладання відповідальності на (законних представників), за ч. 1 ст. 184 КУпАП, є наявність ознак та елементу складу правопорушення, що полягає в невиконанні батьками чи іншими особами, які їх замінюють, обов`язків щодо утримання, виховання, навчання, захисту прав та інтересів неповнолітніх. З`ясування цих ознак і правильне застосування норми є безумовною вимогою принципів законності й презумпції невинності.

У частині 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 визначено, що означає «не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя»: незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складник виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявлення інтересу до її внутрішнього світу; не створення умов для здобуття нею освіти.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якої сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак ч неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між особами за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Замість допомоги вона отримала від правоохоронних органів протокол про адміністративне правопорушення та розуміння, що наступного разу при будь-яких протиправних посяганнях відносно неї або її близьких або побоювань чи підозр щодо таких посягань, краще до органів поліції не звертатися задля уникнення якихось проблем. Так зване порушення прав дитини чи неналежне виконання нею батьківських обов`язків не було виявлене жодною службою чи органом. Навпаки, вона мала підозру, що проти її дитини могла бути скоєна протиправна дія з боку третіх осіб, тож, як свідома мати, спробувала законним шляхом протидіяти таким діям як найшвидче і у законний спосіб. Тому її дії свідчать як раз про належне виконання батьківських обов`язків, а саме піклування про безпеку та здоров`я власної дитини.

Вона належним чином виконує обов`язки щодо виховання двох своїх дітей, про що намагалася повідомити суд першої інстанції , як на підставі показань свідків, так і долученням письмових доказів до справи, про що подавала окреме клопотання. Вона та її діти дуже добре характеризуємося за місцем навчання у школі, також у музичній школі, на жодних обліках вони не перебували та не перебувають, до будь-яких видів відповідальності вона ніколи не притягалася. Вона та її діти є внутрішньо переміщеними особами з м. Луганська, пройшли через низку важких подій, пов`язаних з виїздом із зони АТО та налагодженням нормального життя в м. Одеса, тому потребують додаткового захисту з боку держави і аж ніяк не шляхом накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи безпосередність судового розгляду справи, вона хотіла надати усі відповідні пояснення під час судового засідання у суді першої інстанції, проте справа була розглянута за її відсутності, з порушенням вимог ст.268 КУпАП.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків є триваючим правопорушенням і в протоколі про адміністративне правопорушення необхідно зазначати період часу, коли особа ухилялася від виконання своїх обов`язків, а також дату, коли правопорушення було виявлене, а не конкретно о 10:00 години 24.02.2021, оскільки відсутність тривалості порушення вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення. При складанні протоколу відносно не було конкретизовано, у який спосіб вона, як особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків вона не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку». В протоколі не визначено, які саме її неправомірні діяння вказують на ухилення від батьківських обов`язків.

Докази, надані на підтвердження її вини у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, матеріалів ЄО, рапортів працівників поліції викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі гягаєть «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Доказів на підтвердження факту її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей матеріали справи не містять. Вказана у протоколі подія відбулася не внаслідок її ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушенню, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Не зважаючи на те, що постановою від 29.03.2021 її звільнено від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.184 КУпАП, у порядку ст.22 КУпАП, провадження у справі слід закрити з підстав відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Постанова суду першої інстанції від 29.03.2021 року підлягає скасуванню з таких підстав.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається наступне.

24.02.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №5734876, склад адміністративного правопорушення: 24.02.2021 року о 10.00 год. гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків згідно ст. 150 СКУ щодо виховання дитини, внаслідок чого її малолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишила місце навчання НВК «Ступени» та не дійшовши до дому не повідомила своє місце перебування, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с.1).

До протоколу додані: рапорт інспектора-чергового Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо зникнення без вісти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2; пояснення ОСОБА_1 від 24.03.2021 року щодо зникнення дитини і її заява від 24.03.2021 року про встановлення місця знаходження дитини; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 і копія паспорта на ім`я ОСОБА_1 , довідка «Армор» (а.с.2-7).

Зі змісту постанови суду від 29.03.2021 року вбачається, що суд встановив: «24.02.2021 року о 10:00 год., громадянка ОСОБА_1 (далі - особа, що притягується до адміністративної відповідальності від адміністративної відповідальності), ухилилася від виконання батьківських обов`язків, шляхом того, що її малолітня донька ОСОБА_3 палила тютюнові вироби на території ЗОШ, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.20).

Наведене свідчить про те, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №5734876 про склад адміністративного правопорушення відрізняється від фабули постанови суду від 29.03.2021 року щодо встановленого судом складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду від 29.03.2021 року щодо змісту та обґрунтованості не відповідає вимогам ст. 251, 252, 280, 283 КУпАП.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №5734876 від 24.02.2021 року не зазначає того, які саме батьківські обов`язкі, передбачені ст. 150 СК України, 24.02.2021 року не виконала ОСОБА_1 .

У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Справу розглянуто 29.03.2021 року за відсутності ОСОБА_1 .

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (ст. 277-2 ч.1 КУпАП).

Матеріали справи не містять доказів про належне, відповідно до ч.1 ст. ст. 277-2 КУпАП, сповіщення ОСОБА_1 у судове засідання на 29.03.2021 року.

Постанова суду від 29.03.2021 року викладена на 1 аркуші (а.с.20) і не містить обґрунтувань щодо доведеності вчинення особою правопорушення та оцінки доказів, яким підтверджується вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова суду не може залишатись без змін і підлягає скасуванню.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису…. (ст. 251 ч.1 КУпАП).

Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( ст. 184 ч.1 КУпАП).

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей,

любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини (ст.150 ч.ч.1-7 СК України).

Визначений ст. 150 СК України перелік обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини є вичерпним.

Про вчинення адміністративно правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №5734876, зазначає, що 24.02.2021 року о 10.00 год гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків згідно ст. 150 СКУ щодо виховання дитини, внаслідок чого її малолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишила місце навчання НВК «Ступени» та не дійшовши до дому не повідомила своє місце перебування, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №5734876 від 24.02.2021 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема не зазначає того, які саме батьківські обов`язкі, передбачені ч.ч.1-7 ст. 150 СК України, 24.02.2021 року не виконала ОСОБА_1 .

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Вчинення діяння за ознаками ч.1 ст. 184 КУпАП через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Диспозиція ст. 184 КУпАП передбачає саме ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП слід встановити, які саме обов`язки особа, як мати неповнолітньої дитини, не виконала.

Ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважається не будь-яка дія. Невиконанням батьківських обов`язків вважаються конкретні дії, передбачені чинним законодавством, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків що стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей; незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення може бути у формі бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

24.02.2021 року складено рапорт про отримання заяви щодо зникнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.2).

ОСОБА_1 , у поясненнях від 24.02.2021 року зазначала, що: «24.02.2021 року о 10 годині ранку дитина відпросилася зі школи де вона працює і де навчається дитина, бо у неї боліла голова. Зі школи вона вийшла, а додому не зайшла, телефона при собі не було. Виявилося, що вона забула ключі вдома, тому пішла до сусідів, де не змогла зв`язатися з батьками (забула номер телефону). Коли вони знайшли вдома ключі то перевірили сусідів де вона і чекала на їхнє повернення. Раніше подібних ситуацій не було, дівчина відповідальна» (а.с.3).

24.02.2021 року ОСОБА_1 подала доТаїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області заяву про припинення розшуку дитини, яку знайдено у сусідів (а.с.4).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що: донька зранку залишила вдома телефон, а ключі від вхідних дверей забула, що з`ясувалося лише в момент, коли вона не змогла їх знайти і відчинити двері. Коли дочка вчасно не повідомила про своє місцезнаходження з телефону, що залишився вдома, про що вони з нею домовилися заздалегідь, а вона не змогла самостійно встановити її місце перебування, вона одразу повідомила про це органи поліції за телефоном «102» о 13 год. і продовжила її пошуки. Вона з чоловіком самостійно кілька разів проїхали вздовж її маршруту повернення додому, а також звернулися до диспетчерської автобусного маршруту, яким скористалася донька, з проханням розіслати світлину дочки всім водіям маршруту. Також вони надали необхідну чітку інформацію патрульній поліції, представнику Національної поліції та ювенальній службі, одразу відправили світлини дочки, на яких вона була у відповідному одязі, всім службам. Також вони надали необхідну інформацію усім знайомим, щоб вони долучилися до пошуків. Через 2 години нею самостійно була розшукана донька, яка знаходилися у сусідів, про що знову ж вона негайно повідомила органи поліції. При цьому замість допомоги вона отримала від правоохоронних органів протокол про адміністративне правопорушення.

Докази, які б спростовували твердження ОСОБА_1 у заяві від 24.02.2021 року, а також її пояснення у суді, матеріали справи не містять.

Пояснення ОСОБА_1 щодо обставин відсутності дитини 24.02.2021 року за певних обставин свідчать про відсутність в її діях ухилення від виконання батьківських обов`язків (дій або бездіяльності), тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Всупереч ст. 247 КУпАП, суд першої інстанції не встановив обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, зокрема не встановив, чи була подія та чи є склад адміністративного правопорушення.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо ухилення нею 24.02.2021 року від виконання батьківських обов`язків, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про притягненная ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, всупереч ст. 245 КУпАП, суд першої інстанції не сприяв всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи.

Доводи ОСОБА_1 у скарзі, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження її винних дій у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП, прийняті до уваги апеляційним судом і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови і закриття справи (ст. 293 КУпАП).

Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, у протоколі про адміністративне правопорушення фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, тобто не доведено складу адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо ухилення нею 24.02.2021 року від виконання батьківських обов`язків, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року - скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 05.05.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко