Справа № 541/909/21
Номер провадження3-зв/541/7/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд у складі головуючого судді - Ситник О.В. за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О. розглянувши заяву про самовідвід судді Городівського Олександра Андрійовича у справі про адміністративне правопорушення № 3/541/334/2021 відносно ОСОБА_1 за ч.2 статті 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

27.04.2021 автоматичною системою документообігу в провадження судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівського О.А. розподілено справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 статті 172-6 КУпАП.

28.04.2021 суддею Городівським О.А. подана заява про самовідвід, оскільки особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 займає посаду прокурора Миргородської місцевої (окружної) прокуратури, разом з тим, член сім`ї головуючого судді Городівського О.А.- ОСОБА_2 є його дружиною і займає посаду прокурора Миргородської місцевої (окружної) прокуратури та в силу своїх посадових обов`язків тривалий час перебуває в службових відносинах з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, які мають ознаки прямого підпорядкування (зокрема, під час виконання функції процесуального нагляду під час досудового розслідування кримінальних проваджень, де визначається старший групи прокурорів) та просив заяву розглянути у його відсутність.

Дослідивши заяву ОСОБА_3 про самовідвід та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що заява про самовідвід не підлягає до задоволення.

Чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості та порядку вирішення відводу/самовідводу судді.

У відповідності до ст. 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і підлягає застосуванню.

Частина 1 статті 6 Конвенції визначила, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. ( Презюмовані факти , це факти, які згідно із законом припускаються встановленими, але вони можуть бути спростовані у загальному порядку) Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Враховуючи те, що чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості та порядку вирішення відводу/самовідводу судді та оскільки суд не вбачається будь-яких обставин, які б свідчили про упередженість та необ`єктивність судді Городівського О.А. при розгляді даного адміністративного провадження, суд вважає що підстави для задоволення відводу відсутні.

Керуючись ст.ст. 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в:

1.В задоволенні заяви про самовідвід судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 3/541/334/2021 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП - відмовити.

2.Справу про адміністративне правопорушення № 3/541/334/2021 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, передати до канцелярії суду для передання раніше визначеному судді згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. В. Ситник