Справа № 486/302/21
Провадження № 33/812/212/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 червня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді 14 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол, з якого вбачається, що той в цей день о 13.10 год., на вул. Залаегерсег, 18 в м. Херсон, керуючи транспортним засобом «Dacia Logan 1.4» державний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Dacia Logan» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду, чим порушив п. 2.3.б) та п. 10.9 Правил дорожнього руху, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того після дорожньо-транспортної пригоди, в порушення підпункту «а» пункту 2.10 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 залишив місце пригоди, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Постановою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 травня 2021 року адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 КУпАП, об`єднані в одне провадження, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративних правопорушень.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не перевірені обставини вчинення ДТП та дані, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, не надано оцінки показанням потерпілого ОСОБА_2 , а також протоколам про адміністративні правопорушення та схемі , пошкодженням, отриманим автомобілем і відображених на фотознімках. Не взято до уваги, що автомобіль «Dacia Logan 1.4» державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 здійснював рух прямолінійно, знаходячись позаду автомобіля під його керуванням та бачив і об`єктивно усвідомлював небезпеку, проте продовжив рух, а потім не прийняв мір до повної зупинки транспортного засобу, прийняв вправо та допустив зіткнення з його автомобілем, чим порушив п. 12.3 ПДР. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні ДТП та у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, так характер руху його транспортного засобу не є причиною виникнення ДТП та її наслідків, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, також він не залишав місце ДТП, що підтверджується протоколами і схемою до протоколу в яких він поставив підпис, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП. На думку апелянта протоколи про адмністративні правопорушення за своїм змістом не відповідають вимогам ст 256 КУпАП, оскільки не зазначено свідків ДТП, а постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст 283 КУпАП. Суд також протиправно визначив розмір штрафу в розмірі 3400 грн, що не відповідає редакції закону про адміністративну відповідальність, що діяв під час вчинення адміністративного правопорушення.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги та потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти скасування постанови, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів провадження свідчить, що суд першої інстанції дотримався в повному обсязі вимог статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, встановив, за яких обставин трапилась дорожньо-транспортна пригода, проаналізував докази у їх сукупності, дав їм належну оцінку і дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124, за обставин, викладених у даній постанові суду.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 111804 від 14 лютого 2021 року о 13 год 10 хв. в м. Херсон по вул. Залаегерсег, 18/І черга ТРЦ «Фабрика», водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Dacia Logan 1.4» державний номер НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Dacia Logan» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду, чим порушив п. 2.3.б) та п. 10.9 Правил дорожнього руху, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до схеми місця дорожньої транспортної пригоди, вказана ДТП відбулася в м. Херсон по вул. Залаегерсег, 18, ТРЦ «Фабрика». На зворотному боці схеми зазначено про отримані внаслідок ДТП пошкодження автомобілів: «Dacia Logan» державний номер НОМЕР_2 деформоване переднє праве крило; «Dacia Logan 1.4» д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджено лако-фарбове покриття заднього бамперу зправа (подряпини).

Вказана схема підписана ОСОБА_1 і ОСОБА_2 без яких небудь зауважень та застережень.

Того ж дня складено протокол про адміністративне правопорушення, серія ДПР18 №111803 від 14 лютого 2021 року, в якому зазначено, що 14 лютого 2021 о 13год 10хв в м. Херсон по вул. Залаегерсег, 18, водій ОСОБА_1 , ставши учасником дорожньо-транспортної пригоди з транспортним засобом «Dacia Logan» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , залишив місце пригоди чим порушив вимоги підпункту «а» пункту п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 122-4 КУпАП.

З доданих до протоколів письмових пояснень водіїв ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вбачається, що зіткнення автомобілем відбулося під час руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 заднім ходом, коли, як зазначав останній, висадивши з автомобіля дружину біля ТРЦ «Фабрика», він вирішив припаркувати автомобіль та рухавася заднім ходом, шукаючи місце для паркування.

Згідно з диспозицією статті 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд чи іншого майна.

Підпунктом «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху України встановлений обов`язок водія для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 10.9. Правил дорожнього руху України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Апеляційний суд вважає, що судом вірно встановлено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «б» пункту 2.3 та п. 10.9 Правил дорожнього руху України і такі дії знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП.

Належних та достатніх доказів, які б спростовували викладені обставини, суду представлено не було та у матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не приймаються до уваги, твердження апелянта, щодо порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху, оскільки за змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257, 279, 280 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Згідно положень підпункту «а» пункту 2.10 Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Приписами ст.122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП- є законними і обґрунтованими та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Апеляційним судом не приймаються доводи ОСОБА_1 про те, що він не залишав місце ДТП, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки вони спростовуються його особистими поясненнями, доданими до протоколу в яких він зазначив, що після огляду автомобіля потерпілого та без виявлення, на його погляд, пошкоджень він пішов до ТРЦ. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення за статтею 122-4 КУпАП ОСОБА_1 зазначив, що він з ним не згоден, оскільки з боку ОСОБА_2 не було вимог залишатися до виклику поліції.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено свідків ДТП, а тому суд не мав правових підстав для розгляду справи, апеляційний суд вважає необґрунтованими. Протокол в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так згідно вимог вказаної статті свідки зазначаються тільки якщо вони є, проте матеріали справи, як і пояснення учасників ДТП не містять будь-яких даних про наявність свідків ДТП, а, відтак, такі відомості не могли бути занесені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, не дав належну оцінку схемі наслідків ДТП та іншим доказам є безпідставними, оскільки суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП.

Не заслуговують на уваги і доводи ОСОБА_1 про відмову у задоволенні клопотання судом щодо витребування відеозаписів з камери відеоспостереження ТРЦ, оскільки виходячи з принципу диспозитивності і незалежності суду, та задля забезпечення принципу змагальності сторони обвинувачення зі стороною захисту на суддю не може бути покладений тягар виклику свідків, поліцейських, витребування доказів тощо, щоб усунути недостатність або погану якість зібраних доказів, тобто суд не може брати на себе функції обвинувачення, оскільки це є несумісним із завданням здійснення правосуддя на основі суворого додержання законності. Відомостей про те, що адвокатом Санніковою Н.Г., яка була захисником ОСОБА_1 при розгляді справи у суді першої інстанції, направлявся адвокатський запит до ТРЦ щодо витребування відеозаписів і їй в цьому було відмовлено матеріали справи не містять.

Разом з цим доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права під час вирішення питання про накладення на нього адміністративного стягнення, є слушними з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст.122-4 КУпАП , місцевим судом не у повній мірі дотримано вимог статей 33, 36 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 №1231-ІХ, який набрав чинності 17.03.2021, внесено зміни до Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Вказаним законом санкція адміністративного правопорушення передбаченого ст.124, ст.122-4 КУпАП з 17.03.2021 викладена в іншій редакції.

Зважаючи на те, що санкцією ст.124, ст.122-4 КК України в редакції Закону №1231-ІХ посилена відповідальність правопорушника, порівняно з редакцією, що діяла до 17.03.2021, то застосуванню в даному випадку підлягає санкція ст.124, ст.122-4 КУпАП в редакції Закону, що діяв на момент скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, тобто станом на 14.02.2021 року.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Тобто суд, обираючи вид адміністративного стягнення в межах санкції інкримінованих ОСОБА_1 статей, у вчиненні яких його визнано винним, мав призначити стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ст.124 КУпАП (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення), але цього не зробив, чим порушив норми матеріального права.

Враховуючи вищенаведе, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 має бути призначено адміністративне стягнення відповідно до приписів ч.2 ст.36 КУпАП, та суду першої інстанції необхідно було застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ст.124 КУпАП в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення.

З цих підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 травня 2021 року - зміні в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, оскільки накладення на нього штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не відповідає вимогам закону, що діяв на час вчинення ним правопорушень, а тому таке стягнення підлягає зменшенню до меж санкції статті 124 ККпАП в редакції, чинній на час вчинення правопорушень - 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 травня 2021 року в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Зменшити накладене на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, у виді штрафу з двухсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (3 400 грн.) до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Коломієць