Справа № 204/5212/21
Провадження № 3/204/2375/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Юшков М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №134552 від 30.06.2021, 30 червня 2021 року о 16:57, в м.Дніпро по вул.Заповідна, буд.130, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «MERCEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені і не реагують на світло, жвавість мови і рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошеннями на офіційному веб-порталі судової влади України, які містяться в матеріалах справи, крім того дата розгляду справи зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи той факт, що судом було використано всі можливі засоби повідомлення особи, та те, що подальше відкладення справи призведе до затягування її розгляду, що може сприяти уникненню відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №134552 від 30.06.2021 (а.с.1);

- CD, на якому зафіксовано події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 30.06.2021, з яких вбачається, що 30.06.2021 вони були свідками того, як водій ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.3,4);

- рапортом співробітника поліції, з якого вбачається, що 30.06.2021 за адресою: м.Дніпро по вул.Заповідна, буд.130, було зупинено транспортний засіб «MERCEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені і не реагують на світло, жвавість мови і рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. На місці було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.5);

- картками обліку адміністративного правопорушення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП (а.с.6-8).

Як вбачається з матеріалів справи, 30 червня 2021 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, якою передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинене повторно протягом року.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №134552 від 30.06.2021 співробітниками поліції не зазначено такої кваліфікуючої ознаки як повторність.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП .

Приймаючи до уваги викладене, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши все між собою у сукупності, суд робить висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у тому, що він 30.06.2021 дійсно керував транспортним засобом «MERCEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню вини та інших вимог ст.33 КУпАП, а також безальтернативність санкції ч.1 ст.130 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і попередить нові правопорушення.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.130, ст.ст.40-1, 283-285, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, та позбавити права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: М.М. Юшков