Справа№464/3141/21
пр.№ 3/464/1752/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 суддя Сихівського районного суду м.Львова Дулебко Н.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює водієм ПАТ «Львівське автотранспортне підприємство 14630», проживає за адресою: Львівська обл., с.Сасів, вул.Валова, 47,

за ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №331737 від 19.04.2021 ОСОБА_1 19.04.2021 о 09:00 год. на вул.Хуторівка, 4б, у м.Львові, будучи водієм транспортного засобу марки «БАЗ», р.н. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті №23 у режимі маршрутного таксі, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, а саме на 10 осіб більше, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив пп. 8 п. 3, п. 3-5 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2021 №270).

Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав пояснення про те, що 19.04.2021 здійснював перевезення пасажирів на автобусному маршруті №23. Здійснивши зупинку біля ринку «Шувар», в транспортний засіб зайшла певна кількість людей, однак яка саме кількість, йому не відомо. Працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку із перевезення ним пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, однак належним чином кількість осіб не рахували та не зафіксували.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, оглянувши матеріали справи, встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив пп. 8 п. 3, п. 3-5 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2021 №270).

Відповідно до пп. 3 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236, з 24 лютого 2021 на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Згідно з п. 3-5 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється, серед іншого, за окремим рішенням регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій - здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним та залізничним транспортом у межах відповідних регіонів, крім транзитних перевезень та перевезень: легковими автомобілями, кількість пасажирів, включаючи водія, в яких не більше п`яти осіб без урахування дітей віком до 14 років; службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ у межах кількості місць для сидіння і виключно за маршрутами руху, про які поінформовано не менше ніж за два дні органи Національної поліції; пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні за наявності у них лабораторно підтвердженого негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції, яке проведено не більш як за 72 години до дня поїздки.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, зокрема, перевезення пасажирів в кількості на 10 осіб більше, ніж кількість місць для сидіння, передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено посилання на жоден доказ вчинення ОСОБА_1 такого адміністративного правопорушення, зокрема, у такому не вказано свідків, які б могли підтвердити вищевказані обставини.

Таким чином, належні та допустимі докази, які б підтверджували факт порушення правил карантину ОСОБА_1 , відсутні.

Враховуючи наведене, провадження в справі, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, необхідно закрити, у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 44-3 КУпАП, керуючись статтями 266, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Дулебко Н.І.