Справа № 298/1591/20
Номер провадження 3/298/53/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі: головуючої-судді Лютянської М.С., при секретарі судового засідання Келешовчак І.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Вакули Ю.І.,прокурора Свистак В.І., розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. В.Березний матеріали, які надійшли з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої, за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу №309 від 30 листопада 2020 року складеного старшим оперуповноваженим 1-го сектору Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України майором поліції Бойко Б.Б. встановлено, що ОСОБА_1 обіймаючи посаду сільського голови Вишківської сільської ради Великоберезнянського району, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа місцевого самоврядування та відповідно до підпункту б пункту 1 ч.1 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції керуючись приватним немайновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, свого сина ОСОБА_2 , не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомила колегіальний орган ( виконавчий комітет сільської ради) про наявний конфлікт інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП

Рішенням 1-ї сесії VII скликання Вишківської сільської ради від 10 листопада 2015 року №2 було визнано повноваження Вишківського сільського голови ОСОБА_1 , обраної на виборах 25 жовтня 2015 року.

Відповідно до статті 12 Закону України Про місцеве самоврядування: сільський, селищний,міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села ( добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. Сільський , селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до ч.4 ст. 42 цього Закону ( Повноваження сільського,селищного, міського голови) сільський, селищний, міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;

Відповідно до ч.5 цієї статті сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення, відповідно до п.п. б пункту 1 ч.1 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції.

Відповідно до ст. 28 Закону України Про запобігання корупції особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі- Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Однак ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст. 28 Закону України Про запобігання корупції керуючись приватним немайновим інтересом, який полягав у бажанні та сприянні близькій особі- сину ОСОБА_2 отримати у приватну власність самовільно збудовану на самовільно зайнятій ділянці нежитлову будівлю площею 64,4 кв.м., розташовану в АДРЕСА_2 , яка йому не належала та службовими повноваженнями, як сільським головою Вишківської сільської ради, а саме виготовила на ім`я судді Великоберезнянського районного суду Лютянської М.С. повідомлення від імені сільської ради про підтримання позовної заяви свого сина ОСОБА_2 до Вишківської сільської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_2 та не повідомила сесію Вишківської сільської ради та Національне агентство з питань запобігання корупції про наявний конфлікт інтересів.

Крім цього, згідно протоколу №310 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 , яка порушила вимоги ч.1 ст. 28 закону України Про запобігання корупції тим самим вчинила адміністративне правопорушення,яке передбачено за ч.2 ст. 172-7 КУпАП. З даному протоколі вказано, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду сільського голови Вишківської сільської ради Великоберезнянського району, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа місцевого самоврядування та відповідно до підпункту б пункту 1 ч.1 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції керуючись приватним немайновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, свого сина ОСОБА_2 вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Свистак В.І. протокол про адміністративне правопорушення №309 та протокол про адміністративне правопорушення №310 від 30 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_1 підтримав повністю. Прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП та просив притягнути її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1та ч.2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що з даними протоколами про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП не погоджується. Вважає, що вона не порушувала вимоги ч.1 ст. 28 Закону України Про запобігання корупції.

Захисник Вакула Ю.І. в судовому засідання зазначив, що вважає протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містять точних доказів щодо вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченої ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Подав до суду заперечення в якому зазначив, що у протоколі вказується, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП , оскільки порушила вимоги частини 1 статті 28 ЗУ Про запобігання корупції - однак, ця норма права містить 4 різні варіанти диспозиції, позначені пунктами 1-4 всупереч цьому у протоколі не розмежовано, які саме пункти частини 1 статті 28 були,порушені ОСОБА_3 . Крім цього, у примітці 2 до статті 172-7 КУпАП вказано, що у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Згідно з пунктом 14 частини 4 статті 42 Закону України Про місцеве самоврядування сільський, селищний, міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянина, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства. Однак, у протоколі орган, яким складений протокол, посилається на те, що ОСОБА_1 керувалась не представницькими а службовими повноваженнями що суперечить конституційному статусу сільського голови. Щодо суті інкримінованого ОСОБА_1 адмінправопорушення, то згідно протоколу, за версією органу, яким такий складений, порушення ОСОБА_1 полягає у не вжитті заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладному неповідомленні колегіального органу ( виконавчого комітету сільської ради) про наявний конфлікт інтересів. Водночас, вже на сторінці 4 абзаці 4 протоколу органом, яким складено протокол, стверджується про іншу об`єктивну сторону інкримінованого порушення що ОСОБА_1 не повідомила сесію Вишківської сільської ради та НАЗК, що не є тотожними твердженнями. Отже, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не визначена об`єктивна сторона такого правопорушення. Водночас ті самі дії щодо виготовлення та не повідомлення сесії Вишківської сільської ради та НАЗК інкримінуються ОСОБА_1 одночасно у іншому протоколі №310 від 30.11.2020 року, що суперечить положенням статті 61 Конституції України, якими встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Також в протоколі не вказано, якими доказами підтверджуються викладені у ньому обставини щодо неповідомлення та щодо встановленого законом порядку. Просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи прокурора Свистак В.І., пояснення ОСОБА_1 , її захисника Вакули Ю.І., вивчивши та дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і у порядку, встановленому законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган(посадова особа) зобов`язані з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частина перша статті 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. А частина друга вказаної статті за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Об`єктивна сторона правопорушень, передбачених ч.ч.1 та 2 ст.172-7 КУпАП полягає у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.ч.1 та 2 ст.172-7 КУпАП характеризується тим, що воно вчиняється умисно; особа, яка її вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів, або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно зі ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з протоколами №№309 та 310 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона, керуючись приватним немайновим інтересом, який полягав у бажанні та сприянні близькій особі- сину ОСОБА_2 отримати у приватну власність самовільно збудовану на самовільно зайнятій ділянці нежитлову будівлю площею 64,4 кв.м., розташовану в АДРЕСА_2 , яка йому не належала та службовими повноваженнями, як сільським головою Вишківської сільської ради, а саме виготовила на ім`я судді Великоберезнянського районного суду Лютянської М.С. повідомлення від імені сільської ради про підтримання позовної заяви свого сина ОСОБА_2 до Вишківської сільської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_2 та не повідомила сесію Вишківської сільської ради та Національне агентство з питань запобігання корупції про наявний конфлікт інтересів та вчинила дії/ прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Однак, з такою кваліфікацією дій ОСОБА_1 погодитись не можна з огляду на наступне.

Повідомленням від імені сільської ради про підтримання позовної заяви свого сина ОСОБА_2 до Вишківської сільської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю, сільський голова інформує про розгляд справи без її участі, та що позов підтримує.

Однак, дана інформація від сільського голови не є для суду обставиною, яку суд зобов`язаний прийняти до ували при прийнятті рішення в цивільній справі. Таке повідомлення сільського голови носить інформативний характер для суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, має бути встановлено наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований(артикульований) та визначений;2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;3) наявність повноважень на прийняття рішення;4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальних конфлікт інтересів не виникає.

Слід звернути увагу, що конфлікт інтересів має місце лише тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження сільського голови.

Крім того, стаття 59 вказаного вище Закону визначає форми актів, в яких органи та посадові особи місцевого самоврядування, реалізуючи визначені законом повноваження, приймають та оформляють свої рішення. Згідно вказаної норми єдиною формою рішення сільського голови є розпорядження.

Отже, юридична природа листа до Великоберезнянського районного суду не відноситься до розпоряджень, чи інших рішень, прийняття яких віднесено до компетенції Вишківської сільської ради.

А тому, судом критично оцінюються твердження, зазначені в адмінпротоколах про те, що ОСОБА_1 , керуючись приватним немайновим інтересом та службовими повноваженнями, як сільським головою, а саме, виготовленням на ім`я судді ОСОБА_4 повідомлення від імені сільської ради про підтримання позовної заяви стосовно свого сина про визнання права власності не повідомила сесію та НАЗК про наявний конфлікт інтересів.

За таких обставин, у ОСОБА_1 як Вишківським сільським головою не виникло зобов`язання повідомляти органи НАЗК про направлення до суду листа про розгляд цивільної справи без участі представника ради в порядку п.2 ч.1 ст.28 Закону «Про запобігання корупції», оскільки за результатами такої інформації рішення не приймалось, тобто відсутній реальний конфлікт інтересів. Отже, відсутня подія, а в діях сільського голови ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно з п.15 ч.1 с.11 Закону України «про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належить надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.

У Методичних рекомендаціях щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням НАЗК від 29.09.2017 року №839, визначено, що реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Тобто, складовим конфлікту інтересів(реального, потенційного) є:

Приватний інтерес(будь-який майновий чи немайновий), службові/представницькі повноваження(безпосередні та загально службові), а співвідношення вказаних складових спричиняє виникнення: - реального конфлікту інтересів, приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; - потенційного конфлікту інтересів у сфері службових/представницьких повноважень наявний приватний інтерес, що може за настанні певних обставин у майбутньому вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність приватного інтересу; наявність суперечності між при ватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність реального впливу суперечності між при ватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як видно , в протоколах №№309,310 не встановлено вищезазначених фактів. Викладені в них обставини ґрунтуються на припущеннях щодо дій ОСОБА_1 в інтересах свого сина та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини(рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11(2008) Консультативної ради європейських суддів(п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі « Серявін та інші проти України»(п.28) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг ґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а , крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд, оцінивши докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням і з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, дійшов висновку, що обставини, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення №№309,310 від 30.11.2020 року не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, відсутня подія, а в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом ( посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-7, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, справа № 298/1591/20 номер провадження 3/298/53/21 та справа № 298/1592/20 номер провадження 3/298/54/21.

Присвоїти адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП єдиний унікальний номер 298/1591/20 номер провадження 3/298/53/21.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2021 року.

Суддя Лютянська М.С. .