Справа № 428/4282/21
Провадження №3/428/1231/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі судді Сєвєродонецького міського суду Сініцина Е.М., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №206030 від 04.05.2021 встановлено, що 04.05.2021 року о 01 годині 42 хвилин у м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X 5 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу Drager Alcotest 7510 FNLM0458 відмовився в присутності двох свідків, а також відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «СМБЛ ВНЦЕМД», чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та повідомив, що 04.05.2021 року о 01 годині 40 хвилин у м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 10, він керував транспортним засобом BMW X 5 державний номерний знак НОМЕР_1 . Коли він заїхав на заправку, співробітники поліції підійшли до нього та повідомили, що його було зупинено на підставі ст.35 ЗУ «Про Національну поліції», як особу, яка причетна до вчинення адміністративного правопорушення, про те він адміністративних проступків не вчиняв, зупинку його транспортного засобу співробітники поліції не здійснювали. Він попросив співробітників поліції довести, що він вчинив адміністративне правопорушення та пред`явити докази правопорушення, на що йому було відмовлено. В ході бесіді, він неодноразово просив повідомити йому причину зупинки транспортного засобу та вчинення ним адміністративного правопорушення, однак йому її не повідомили, співробітники поліції поводили себе зухвало та упередженого ставились до нього, у зв`язку із чим вони повідомили йому, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, хоча алкогольні напої він не вживав.

Йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» або у найближчому закладі охорони здоров`я, на що він повідомив, що відмовляється пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та бажає пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я. Факт його відмови від проходження на місці фіксувався співробітниками поліції на нагрудні відеокамери (відео реєстратори), у присутності свідків, його права йому роз`ясненні не були, порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння йому також не роз`яснили. Незважаючи на виниклі протиріччя між ним та працівника поліції, він проїхав до закладу охорони здоров`я КНП «СМБЛ» на яку йому вказала поліціонери. Коли вони прибули до найближчого медичного закладу охорони здоров`я він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але для дотримання вимог Закону, він попросив лікаря, який буде проводити освідування пред`явити сертифікат, який надає лікарю право робити висновки, а також документи, що підтверджують його кваліфікаційний рівень та проходження тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Вказаних документів лікар надати не зміг і запропонував їхати в Лисичанськ до лікаря, що має такий пакет документів. Після цього, співробітники поліції відносно нього склали протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, що не відповідає обставинам, де зазначили про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та у медичному закладі охорони здоров`я. Просив прийняти законне рішення по справі, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши свідчення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, в тому числі диски з відеозаписами, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.5. Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, 2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно встановити наявність факту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Так, відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Проте, як встановлено судом, ОСОБА_1 після зупинки не роз`яснювалось підстави для зупинки його транспортного засобу, а також підстави для проходження ним огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції на місці не передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п.п.6,7 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби) або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

На підтвердження вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП органом поліції надано:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №206030 від 04.05.2021 року;

-направлення інспектора взводу№2 роти 2 батальйону УПП в Луганській області ДПП сержанта Дашко Я.О. (о 02:32 хвилин) на медичне обслідування громадянина ОСОБА_1 на предмет наявності алкоголю в організмі;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів за підписом свідків;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 04.05.2021 року, відповідно до яких встановлено, що 04.05.2021 року о 01 годині 55 хвилини їх було запрошено у якості свідків при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та у їх присутності водій транспортного засобу BMW X 5 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та у найближчому закладі охорони здоров`я у їх присутності;

-рапортом інспектора взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Луганській області ДПП від 04.05.2021 року за обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та на місці;

-довідкою про відсутність адміністративних стягнені відносно водія ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП протягом року;

-відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) та відеореєстратору від 04.05.2021 року, використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100.

Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд не можу визнати належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 з огляду на таке.

Суд не може прийняти до уваги протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №206030 від 04.05.2021, оскільки він складений із порушенням вимог ст. 256 КУпАП, так водієві ОСОБА_1 не роз`яснені його прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, що являється порушенням його прав, передбачених Конституцією України.

Даний факт підтверджується наданим суду відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100.

За обставинами, дослідженими у судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ч.1 ст.130 КУпАП не було роз`яснено причини та підстави зупинки його транспортного засобу та не надано доказів, що він вчинив будь-яке адміністративне правопорушення або іншим чином порушив вимоги чинного законодавства, а посилання співробітників поліції на ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» є загальними та формальною підставою для зупинки.

Направлення інспектора взводу №2 роти 2 батальйону УПП в Луганській області ДПП сержанта ОСОБА_4 на медичне обслідування громадянина ОСОБА_1 не підтверджує факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я .

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд також сприймає критично у зв`язку із тим, що вони не відображають всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення, адже ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я, що підтверджується наданими суду відеозаписами з нагрудних камері, а просив надати необхідні та закріплені «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/2785, зокрема документи, які підтверджують факт проходження лікарем ( фельдшером) відповідної спеціальної підготовки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відсутній факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, наданих сторонами, враховуючі неналежність доказів наданих УПП в Луганській області ДПП, які спростовуються свідченнями наданими ОСОБА_1 у судовому засіданні, відеозаписами з нагрудних камер, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Е. М. Сініцин