Номер провадження: 33/813/563/21
Головуючий у першій інстанції Шкорупеєв Д.А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 і його адвоката Трусова А.С. та Кузнецова Р.А.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ніц Анатолія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на поставу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №287722 від 20.11.2020р., ОСОБА_1 15 листопада 2020 року о 22.40 год., керуючи автомобілем «Lexus» д/н НОМЕР_1 , рухаючись в м. Одеса по вул. Миколаївська дорога, 297, не вибрав безпечної швидкості руху (рухався зі швидкістю більше ніж 50 км/год), не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault» д/н НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій ОСОБА_2 та його пасажир ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.4, 12.1, 2.3 б ПДР (а. с. 1).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, також стягнуто судовий збір в сумі 454 гривень (а. с. 33-34).

Не погодившись із вищевказаною постановою суду, 27 березня 2021 року адвокат Ніц А.С. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року та закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Крім того, адвокат Ніц А.С. в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначено, що з повним текстом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 ознайомився 24 лютого 2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень та 01 березня 2021 року звернувся до суду із апеляційною скаргою, однак постановою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2021 року апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала, оскільки вона була подана після закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження, при цьому не було подано клопотання про поновлення такого строку. У зв`язку із чим ОСОБА_1 27 березня 2021 року повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с. 49-54).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити адвокату Ніц А.С. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 і його адвоката Трусова А.С., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, та ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно із вимогами ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. п. 12.4, 12.1, 2.3 б ПДР. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. п. 12.4, 12.1, 2.3 б ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Згідно із п. 2.3 б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1 ПДР).

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. (п. 12.4 ПДР).

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. п. 12.4, 12.1, 2.3 б ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №287722 від 20.11.2020р. (а.с. 21);

2)протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 6-10);

3)схемою до протоколу місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 11);

4)письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 12, 18-19, 24-25).

Апеляційний суд звертає увагу, що ні в письмових поясненнях під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував факту перевищення допустимої швидкості в момент ДТП, тобто що він рухався зі швидкістю більше ніж 50 км/год.

Питання наявності у діях водія порушень ПДР та визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення лежить у юридичній площині і відноситься виключно до компетенції суду.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Lexus» д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху (рухався зі швидкістю більше ніж 50 км/год), не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault» д/н НОМЕР_2 , порушивши при цьому вимоги п. п. 12.4, 12.1, 2.3 б ПДР, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги, відносно того, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало лише порушення водієм автомобіля «Renault» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 вимог п. п. 10.1, 10.3, 2.3 б ПДР, що встановлено постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2021 року (справа №523/19138/20), оскільки зазначені обставини не можуть спростовувати факту порушення і ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху.

В даному випадку наявна винна обох учасників ДТП, оскільки причиною дорожньо-транспортної пригоди стало як недотримання ОСОБА_2 вимог п. п. 10.1, 10.3, 2.3 б ПДР, так і недотримання ОСОБА_1 вимог п. п. 12.4, 12.1, 2.3 б ПДР.

Оскільки, кожен водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. п. 1.3, 1.9 ПДР України).

Кожний учасник дорожнього руху також має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків.

Крім того, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення вимог п. п. 12.4, 12.1, 2.3 б ПДР України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Ніц Анатолія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Ніц Анатолія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький