Справа № 333/1443/21
Провадження № 3/333/898/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, працюючої прибиральницею у Комунарському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

-за ч. 2 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №588333 від 02.03.2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 має на вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається в ЗОШ № 38, у 8-В класі, та в проміжок часу з 11.01.2021 року по 25.01.2021 року знаходячись на дистанційному навчанні, ухилявся від виконання домашніх завдань і мав низький рівень оцінювання. У зазначений час ОСОБА_1 ухилялась від покладених на неї обов`язків щодо забезпечення необхідних умов щодо навчання свого сина, чим порушила ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України та скоїла адміністративне правопорушення, повторно протягом року.

У ході розгляду справи в суді ОСОБА_1 , після роз`яснення їй головуючим прав, передбачених ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, вину не визнала і пояснила, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згодна, її син навчається по мірі своїх можливостей, виконує завдання, ходить до школи. У період дистанційного навчання він виконував домашні завдання вдома і надсилав їх вчителям. Вона контролювала виконання завдань сином. Наразі, вона забрала сина з даної школи та перевела навчатися до іншої, де у нього зараз значно краще успішність. Крім того, вона вважає, що в ЗОШ № 38 у відношенні її сина відбувався булінг з боку вчителів та учнів.

У судовому засіданні допитаний в якості свідка неповнолітній ОСОБА_2 , в присутності своєї матері ОСОБА_1 , пояснив, що він навчався у школі № 38. Наразі він перейшов до іншої школи, де йому подобається. Під час дистанційного навчання він виконував всі домашні завданні і надсилав їх вчителям на перевірку.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 і дідусем неповнолітнього ОСОБА_2 , пояснив, що внук навчався в школі № 38, однак на нього вчинявся там тиск з боку вчителів та інших учнів. Він вважає, що матеріали справи не відповідають дійсності, оскільки внук навчався по мірі своїх можливостей, старався виконувати всі уроки. Він особисто перевіряв домашні завдання, які останній відправляв учителям.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази свідків, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, з наступних підстав.

Частиною другою статті 184 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення адміністративних протоколів, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до правових позицій Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в постанові від 26.04.2018 року по справі 338/1/17 та постанові від 27.02.2018 року по справі № 813/2451/17, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

За об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 184 КУпАП, необхідно довести та зазначити преюдиціальний факт ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Будь-яких належних, допустимих та переконливих доказів, які б підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, суду не надано.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина, що робить неможливим притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі факт ухиляння дитиною від виконання домашніх завдань на дистанційному навчанні і низький рівень його оцінювання не свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до пояснень ОСОБА_1 і показів свідків ОСОБА_2 був учнем восьмого класу ЗОШ № 38, у період дистанційного навчання виконував домашні завдання вдома і надсилав їх вчителям.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , суддя доходить висновку, що у проколі не конкретизовано суть правопорушення, не викладені обставини його вчинення та не зазначено від виконання якого саме обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини ухилилася ОСОБА_1 .

Таке формулювання адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП є неконкретним, що позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості ефективно захищатися від нього і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку Європейського суду з прав людини, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, оскільки, працівниками поліції не доведено факт, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, суддя вважає за необхідне закрити провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 184, ст. ст. 7, 247, 283-284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя В.Б. Кулик