Справа № 721/608/21
Провадження № 3/721/497/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Суддя Путильського районного суду Чернівецької області Стефанко У.Д., за участю секретаря судових засідань Лейба І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 (смт. Путила) Вижницького районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , водія ПАТ «Укртелеком», за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11.06.2021 року о 20 год. 26 хв. в смт. Путила по вул. Українській, 38, Вижницького району, Чернівецької області, керуючи транспортним засобом УАЗ 3741 д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив з`їзд у кювет, в результаті чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим порушив п. 13.1 ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 11.06.2021 року автомобілем УАЗ 3741 д.н.з. НОМЕР_1 керував не він, а його син ОСОБА_2 . Того дня вони заготовляли сіно у батька, там ОСОБА_1 вживав алкоголь та попросив сина взяти службову машину і відвезти його додому. Обидва з сином працюють в ПАТ «Укртелеком», він - водієм, син - інженером. Під час керування транспортним засобом, його син ОСОБА_2 не впорався з керуванням та з`їхав у кювет. Оскільки виїхати самостійно не змогли, телефонували знайомим за допомогою. Приблизно через 20-30 хв. проїжджали поліцейські, побачивши автомобіль в кюветі, зупинилися та побачивши ОСОБА_1 , знаючи що він працює водієм даного автомобіля в "Укртелекомі", одразу почали складати протоколи про адміністративні правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та за вчинення ним дорожньо транспортної пригоди. ОСОБА_1 декілька разів наголошував працівникам поліції на тому, що керував автомобілем його син, який на той момент знаходився в автомобілі і чекав на допомогу. Поліцейські, мотивуючи, що син за посадою в "Укртелекомі" не мав права керувати службовим транспортом, не прийняли до уваги його доводи, склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Поліцейськими не було зафіксовано факту керування ним автомобілем, тобто було грубо порушено процедуру складення адміністративного протоколу, так як останні не дослідили всі наявні обставини справи. Маючи інформацію про те, що за кермом був син ОСОБА_2 , не встановили його особу, не взяли пояснення, не зазначили про нього у протоколі. Просив закрити провадження у адміністративній справі у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 11.06.2021 року він за просьбою батька ОСОБА_1 керував автомобілем УАЗ 3741 д.н.з. НОМЕР_1 , так як останній заготовляв сіно у дідуся і там вживав алкоголь. Під час керування автомобілем на повороті в смт. Путила по вул. Українській, з`їхав в кювет правою стороною автомобіля, заблокувавши вихід через праву сторону автомобіля та чекали з батьком на допомогу. Оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди він зазнав незначних ушкоджень, переліз на задні сидіння, щоб прилягти, а батько, вийшовши на вулицю, чекав підмогу. Так як їхні знайомі довго, десь 2025 хв не підїжджали, а права сторона зі сторони пасажирів була заблокована, батько вийшов з автомобіля щоб його оглянути через сидіння водія, в подальшому чекав на підмогу знайомих уже на сидінні водія. Через деякий час до них під`їхали поліцейські, і замість того, щоб надати допомогу у вказаній ситуації, як автомобілю так і йому, одразу підійшли до батька та запропонували пройти огляд на стан сп`янінняпочали складати протоколи про адміністративні правопорушення. Доводи батька про те, що він не керував автомобілем до уваги не бралися. У нього пояснень не брали, не пропонували розписатися у протоколі.

Суд, заслухавши ОСОБА_1 , свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення - суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення; об`єктивну сторону - конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил; суб`єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; суб`єктивну сторону складу - ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності. Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність для учасників дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п.1.10 ПДР України учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному;

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Аналізуючи викладені норми стає зрозумілим, що для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, необхідно встановити та беззаперечно довести факт керування ним транспортним засобом в момент вчинення ДТП, тобто перебування його у статусі водія. В іншому випадку у його діях буде відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

З досліджених у судовому засіданні відеодисків з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що поліцейські під`їхали до автомобіля УАЗ 3741 д.н.з. НОМЕР_1 , коли транспортний засіб стояв і не рухався. ОСОБА_1 неодноразово, а саме: о 17.35 год, 17.38 год, 18.26 год, 18.27 год, 18.31 год, 18.53 год вказував, що за кермом автомобіля був не він, а його син ОСОБА_2 ,однак поліцейські не реагували на його твердження, у ОСОБА_3 пояснення не відібрали, хоча він знаходився у автомобілі на час приїзду працівників поліції та пізніше був доставлений ними у Путильську ЦРЛ для надання медичної допомоги.

Зазначені порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є суттєвими, тому суд вважає, що вказаний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, складено з грубим порушенням приписів ст. 256 КУпАП і не може бути підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки в судовому засіданні належними та допустимими доказами не встановлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками патрульної поліції під час такого керування.

Статтею 62 ч. 3 Конституції України встановлено, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов проти України » № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, Європейський суд з прав людини поширює стандарти , які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява № 16347/02, «Малофеєва проти Росії (заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016. При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до приписів ст. 247 п.1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вчинення ним адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 124, 245, 247, 251-252, 256, 266, 279-280 КУпАП, суд, -,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: У.Д. Стефанко