ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2021 року м. Добропілля
Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Тимофєєва Г.Л., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від командира 1 рактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Червонозаводське, Лохвицького району, Полтавської області, командира бойової машини реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї 1 реактивного артилерійського дивізіону ВЧ НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, суд
ВСТАНОВИВ:
22 липня 2021 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії А1476 №11 про військове адміністративне правопорушення від 20.07.2021 року, 19.07.2021 року близько 09 год. 10 хвилин сержант ОСОБА_2 перебуваючи на військовій службі за контрактом, під час виконання службових обов`язків на території 1 реактивного артилерійського дивізіону ВЧ НОМЕР_1 у с.Вірівка, Донецької області, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, не чітка мова, різкий запах з ротової порожнини) в умовах особливого періоду. 19.07.2021 року близько 09:20 сержанту ОСОБА_2 було запропоновано пройти в Комунальному некомерційному підприємстві «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» у м.Добропілля, Донецької області медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. В присутності свідків сержант ОСОБА_2 категорично відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, вчинене в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, пояснив, що він є військовослужбовцем за контрактом ВЧ НОМЕР_1 , не заперечував, що проходить службу в умовах особливого періоду, проте з викладеними в протоколі обставинами не згоден, зазначив, що йому не було роз`яснено, що за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_2 , приходжу до висновку, що в діях останнього є склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Поняття особливого періоду, згідно ЗУ «Про оборону України» визначається, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 30 квітня 2018 року № 116/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» введено в дію вказане рішення Ради національної безпеки і оборони.

У відповідності до ст.12 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областях», з метою забезпечення життєво важливих інтересів суспільства і держави під час відсічі збройної агресії у зонах безпеки, прилеглих до району бойових дій, військовослужбовці залучені до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях.

Таким чином вбачається, що компетентними органами державної влади України визнано факт існування в державі загрози суверенітету і територіальній цілісності України, загрози життю та здоров`ю людей на території Донецької та Луганської областей, для подолання яких впроваджені заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), тобто на території Донецької області діє особливий період.

Відповідно до ч. 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За частиною 1 статті 36 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-У111 «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб на однакове застосування норм права у судовій практиці.

Забезпечуючи єдність правозастосовної практики, Верховний Суд України у постановах від 25 квітня 2018 року у справі 205/1993/17-ц, від 14 лютого 2018 року у справі № 131/1449/16-ц та інших, висловив думку про дотримання правової позиції, згідно з якою особливий період в Україні діє.

Згідно з частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оскільки Верховним Судом сформована правова позиція в зазначених вище рішеннях щодо тривалості особливого періоду та його дії на теперішній час, з огляду на положення частини 1 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», слід констатувати, що в Україні діє особливий період.

З копії військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_2 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення А1476№11 від 20.07.2021, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, з якого вбачається, що він був складений в присутності двох свідків та ОСОБА_2 його підписав, проте від надання пояснень відмовився.

Також, підтверджується наданням письмових пояснень на окремому аркуші свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що в їх присутності ОСОБА_2 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі, на що ОСОБА_2 відмовився;

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, тобто відмова військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, враховуючи наведене, дії ОСОБА_2 вчинені останнім в умовах особливого періоду.

При визначенні виду і розміру стягнення, суд, враховуючи характер скоєного правопорушення, наслідки правопорушення, що настали, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь його вини, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Щодо стягнення з ОСОБА_2 судового збору, суд зазначає, що відповідно до п. 12. ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, тому останній звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 221, ч.3 ст.172-20 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Новомосковським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 21.01.2015 р., до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3655,00 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень 00 коп.).

Роз`яснити, що у відповідності з вимогами ст.ст. 307, 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г.Л.Тимофєєва