справа № 492/799/21
ПОСТАНОВА

про направлення протоколу про адміністративне правопорушення

для належного оформлення

21 липня 2021 року м.Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Гусєва Н.Д.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління ДПС в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Арциз Болградського району Одеської області, громадянина України, фізичної особи-підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 390 від 26 червня 2021 року ОСОБА_1 , здійснюючи підприємницьку діяльність в магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 01 серпня 2020 року по 22 червня 2021 року не забезпечив проведення розрахункової операції через РРО для підакцизних товарів із використанням режиму попереднього програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, їх кількості, що підтверджується актом (довідкою) фактичної перевірки № 12112/15/07/РРО/ НОМЕР_2 від 22 червня 2021 року, чим порушив вимоги п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 155-1 Кодексу

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що при складанні протоколу суттєво порушені вимоги ст. 256 КУпАП, які не дають можливості суду розглянути справу по суті з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із частинами першою - третьою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з приписами статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 254 КУпАП основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

За статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; суть адміністративного правопорушення.

Зі змісту вказаних норм КУпАП випливає, що особи, уповноважені складати протокол про адміністративнеправопорушення, на завершальному етапі адміністративного розслідування повинні відобразити в протоколі про адміністративне правопорушення всі відомості, що обов`язково мають бути закріплені в ньому для того, щоб він мав відповідну силу і щоб його не можна було заперечувати.

Інструкцією з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення (надалі за текстом Інструкція), затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року № 566 деталізовано вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та порядку його складення.

Згідно з п. 3 розділу ІІ Інструкції посадові особи органів доходів і зборів при виявленні адміністративного правопорушення складають протокол про адміністративне правопорушення на бланку за формою згідно з додатком 1 до Інструкції.

Як вбачається з п. 4 розділу ІІ Інструкції зміст протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у ст. 256 КУпАП.

Згідно з п. 6 розділу ІІ Інструкції при викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол.

На підставі п. 7 розділу ІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту Протоколу.

Згідно з п. 15 розділу ІІ Інструкції до Протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.

Всупереч зазначених норм у протоколі про адміністративне правопорушення № 390 від 22 червня 2021 року складеного відносно ОСОБА_1 не конкретизовано кваліфікуючих ознак дій ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 1 ст. 155-1 КУпАП (яких саме підакцизних товарів, їх кількості, та які саме розрахункові операції не проведено з застосуванням РРО і кому не видано розрахунковий документ, що підтверджує факт продажу товару; умисні дії ОСОБА_1 ); викладені пояснення ОСОБА_1 не містять інформації щодо правопорушення, а також зауваження щодо протоколу; до протоколу не долучені матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи, якщо такі наявні.

Крім того, зі змісту зазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в порушенні вимог п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»без зазначення наслідків такого порушення.

Окрім зазначеного, у матеріалах справи відсутні характеризуючі матеріали притягуваного, які є обов`язковими, оскільки відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються дані про особу порушника, майновий стан.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що зі слів ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП., однак згідно даних ЄДРСР ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за аналогіне правопорушення.

У разі, якщо наведені вимоги до протоколу не дотримані про що зокрема, наголосив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення», суд може вмотивованою постановою повернути такий протокол для належного оформлення.

Особи, уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення, зобов`язані дотримуватися положень КУпАП, які регламентують не тільки стадію адміністративного розслідування, але й положення загальної частини адміністративно-деліктного провадження у питаннях мети, завдання та принципів регулювання правовідносин, пов`язаних з адміністративною відповідальністю, строку накладення адміністративного стягнення, строків й порядку направлення справи для розгляду до уповноваженого органу і строків розгляду справи таким органом й, зокрема, судом, відносно якої за законом встановлені нетривалі часові рамки їхнього розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 11-1219сап19.

При цьому, у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ також встановив порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення уточнив в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, суть правопорушення, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Таким чином, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняти у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

Підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Не відповідність складеного протоколу вимогам ст. 256 КУпАП та інших матеріалів справи не дає можливість здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення і, як наслідок, здійснити розгляд адміністративної справи по суті та прийняти обґрунтоване та законне рішення по ній, оскільки відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях, у зв`язку з чим суддя прийшов до висновку про повернення протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП органу, який склав зазначений протокол, для належного оформлення.

Звертаю увагу на те, що при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому при додатковому опрацюванні необхідно долучити до матеріалів справи відповідні документи. В разі потреби, витребувати та приєднати до матеріалів справи інші документи, надання яких покладено на орган, який направляє справу до суду.

Крім того, суддя зазначає, що згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня виявлення правопорушення.

При доопрацюванні справи про адміністративне правопорушення необхідно усунути вищенаведені недоліки з дотриманням при цьому вимог ст. 38 КУпАП.

Керуючись вимогами ст. ст. 1, 7, 8, 9, 33, 38, ч. 1 ст. 155-1, 221, 245, 248, 251, 255, 256, 268, 277, п. 2 ч. 1 ст. 278, 280 КУпАП, суддя, -

постановив:

Протокол про адміністративне правопорушення № 390 від 22 червня 2021 року, складений відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та справу про адміністративне правопорушення направити до Головного управління ДПС в Одеській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.