Номер провадження 3/754/4830/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючої у АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_2 16.07.2021 року о 17 годині 00 хвилин, знаходячись за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 , вчинила повторно протягом року домашнє насильство відносно ОСОБА_3 , а саме погрожувала. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 фактично вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину свою у скоєному правопорушенні не визнала. Пояснила, що вона проживає в квартирі разом з сином та невісткою ОСОБА_3 , яка постійно влаштовує сварки та конфлікти, робить проживання з нею неможливим. Також ОСОБА_2 зазначила, що 16.07.2021 року ніяких сварок та конфліктів між ними не було, вона не розуміє, про що йдеться у протоколі. На підставі викладеного просила провадження у справі закрити.

ОСОБА_3 у суді просила вирішити питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки остання зробили неможливим спільне проживання в одній квартирі, постійно влаштовує сварки, ображає її, чим чинить домашнє насильство, у зв`язку з чим вона неодноразово вимушена звертатися до поліції із відповідними заявами. Також ОСОБА_3 пояснила, що події, про які йдеться в її заяві, сталися між нею та ОСОБА_2 , 14 липня 2021 року. Вона звернулася до дільничого інспектора з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_2 , він сказав подати письмову заяву. Вона написала заяву і 16.07.2021 року подала її до поліції, після чого був складений протокол. Але події відбувалися не 16.07.2021 року, а за 2 дні до цього.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Санкція частини 1 статті 173-2 КпАП України передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 статті 173-2 КпАП України передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КпАП України, виражається у вчиненні певних діянь, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано про те, що ОСОБА_2 16.07.2021 року о 17 годині 00 хвилин, знаходячись за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 , вчинила повторно протягом року домашнє насильство відносно ОСОБА_3 , а саме погрожувала. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 фактично вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КпАП України.

Але з наведених у протоколі даних неможливо встановити, які саме дії були вчинені ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , лише зазначено про погрози.

Крім того, у протоколі відсутні дані, що вказували б про те, що потерпілою особою ОСОБА_3 було отримано внаслідок поведінки ОСОБА_2 шкоду її фізичному або психічному здоров`ю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Вказані норми діючого законодавства при складанні протоколу відносно ОСОБА_2 дотримано не було.

Також слід зазначити, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише заяву ОСОБА_3 , в якій вона викладає обставини вчинення ОСОБА_2 правопорушення.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Крім того, у протоколі відсутні дані про те, в яким стосунках (родинних) перебувають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чи проживають вони в одній квартирі.

Одночасно суд зазначає про те, що у заяві, що долучена до протоколу, не зазначено дату, коли стався конфлікт між сторонами, при цьому ОСОБА_3 у суді пояснила, що конфлікт стався 14.07.2021 року, а звернувся вона із заявою лише 16.07.2021 року. У протоколі також зазначено, що події сталися 16.07.2021 року, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя зазначає, що належних та допустимих доказів у розумінні ст.. 251 КпАП України до протоколу не долучено.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його адвокатом, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт вчинення правопорушення ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 283, 290, 291 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 173-2 КпАП України за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя О.В.Лісовська