Справа № 298/1057/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.09.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд особі судді Феєра І.С., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Цуги Ю.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/960/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Цуги Ю.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06. 10. 2020.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 03 (три) доби.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення № 5 від 13. 08. 2020 та постанови судді від 06. 10. 2020 вбачається, що ОСОБА_1 не з`явився для відпрацювання суспільно корисних робіт до Волосянківської сільської ради, які покладені на нього постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25. 11. 2019. Своїми діями, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 183-2 КУпАП - ухилення особи від виконання адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
В поданій апеляційній скарзі захисник адвокат Цуга Ю.Ю. просить постанову судді Великоберезнянського районного суду від 06.10.2020 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП. Зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 згідно направлення Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області не з`явився для відбування стягнення у виді суспільно-корисних робіт, графік виходу з основного місця роботи не пред`явив, з графіком виходу на відпрацювання суспільно-корисних робіт по Волосянківській сільській раді не ознайомлений, однак диспозиція статті 183-2 КУпАП не передбачає відповідальності за нез`явлення; непред`явлення графіку виходу з основного місця роботи, не ознайомлення з графіком виходу на відпрацювання суспільно-корисних робіт. Таким чином, в протоколі не зазначено суті адміністративного правопорушення, яке ставиться ОСОБА_1 за провину та не зазначено нормативного акту, який передбачає відповідальність за таке правопорушення. В свою чергу суд першої інстанції у постанові не навів формулювання обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, чим порушив положення статті 283 КУпАП. Між тим, матеріали справи містять постанову судді Великоберезнянського районного суду від 25. 11. 2019, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП з накладення на нього
адміністративного стягнення у виді 200 годин суспільно-корисних робіт. З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не приступив до виконання суспільно-корисних робіт по тій причині, що має постійне місце роботи у ТОВ «Вест Петрол Маркет», де працює з 06. 07. 2019 по даний час, яке знаходиться на відстані 109 км від населеного пункту, де він проживає. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 працює та намагається не допустити збільшення розміру заборгованості по сплаті аліментів, а залишення основного місця роботи може призвести до негативних наслідків, через її втрату, що в подальшому відобразиться на матеріальному стані ОСОБА_1 та дитини, на користь якої сплачуються аліменти. Зазначені мотиви поважності неприбуття ОСОБА_1 до місця виконання суспільно-корисних робіт не враховані судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови. До того ж з направлення органу пробації від 04. 08. 2020 вбачається, що в ньому відсутня адреса, за якою мав прибути ОСОБА_1 для виконання адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника- адвоката Цугу Ю.Ю. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З урахуванням вимог ст. ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.
Вказаних вимог закону під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції було дотримано.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не прибув до Волосянківської сільської ради для відпрацювання суспільно - корисних робіт, покладених на нього постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25. 11. 2019, згідно отриманого направлення за №39/2/1831-20 від 04. 08. 2020, протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженого органу з питань пробації, а саме 10. 08. 2020 без поважних причин, чим допустив ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення №5 від 13. 08. 2020 (а.с. 2-4), копією постанови Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25. 11. 2019 (а.с 8-9), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04. 08. 2020 та 20. 08. 2020 (а.с. 6, 17), копією направлення ОСОБА_1 №39/2/1831-20 від 04. 08. 2020, яке ОСОБА_1 отримав особисто 04. 08. 2020 та в якому зазначено, що він повинен приступити до відбування суспільно корисних робіт не пізніше 10. 08. 2020, копією розпорядження голови Волосянківської сільської ради №12 від 10. 08. 2020 та іншими матеріалами, що містяться у справі.
Таким чином, враховуючи наявні докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП є доведеною.
Згідно ст. 183-2 КУпАП ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт тягне за собою адміністративний арешт строком до десяти діб.
Під ухиленням особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у цій статті слід розуміти неприбуття порушника до місця виконання суспільно корисних робіт (підприємства, установи, організації) протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, без поважних причин, невихід на суспільно корисні роботи або відмова від виконання роботи, вид якої визначений підприємством, установою, організацією, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а також поява на робочому місці у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння.
Отже, бездіяльність ОСОБА_1 розцінюється як ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, що є об`єктивною стороною вказаного правопорушення.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП.
В супереч доводів апеляційної скарги протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено обґрунтовано, оскільки згідно пояснення поважних причин, які б перешкодили йому відбувати стягнення, ОСОБА_1 не вказав, як і мотивів ухилення від відбування вказував, що він не згодний з розміром заборгованості та зайнятість на роботі, на якій він працевлаштований офіційно. Згідно наявної в матеріалах адміністративної справи копії направлення для відбування громадських робіт, ОСОБА_1 власноручно вказав, що отримав його 04. 08. 2020.
Доводи захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративно правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП, оскільки він офіційно працює в ТОВ «Вест Петрол Маркет» та намагається не допустити збільшення розміру заборгованості по сплаті аліментів є слушними, однак не є такими, які свідчать про відсутність в його діях складу правопорушення, оскільки його притягнуто до відповідальності за ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, а саме неприбуття до місця виконання суспільно корисних робіт протягом двох днів з дати, визначеної у направленні.
За таких підстав, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.
Крім того, ОСОБА_1 в апеляційному суді визнав свою провину, щиро розкаявся та запевнив суд, що в подальшому не буде допускати порушення закону.
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності й обмежитись усним зауваженням.
Звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення є не обов`язком, а дискреційними повноваженнями юрисдикційного органу, посадової особи, що здійснюється ними відповідно до вимог ст. 24 КУпАП на стадії розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення. У зв`язку з чим зазначений орган або посадова особа зобов`язані ретельно розглянути і проаналізувати всі сторони вчиненого порушення, оцінити обстановку його вчинення, наслідки, що настали, переконатися, що цим правопорушенням не заподіяно значної шкоди суспільству, державі або окремим громадянам. Також слід враховувати особистість правопорушника, обставини, що обтяжують чи пом`якшують його вину, наявність інших умов, що дозволяють досягти виховної і превентивної мети усного зауваження.
Зазначені положення кореспондуються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п. 17 постанови від 03. 06. 2005 № 8, згідно яких суди, вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, повинні враховувати як вартість, так і кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.
Як встановлено у даній справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно працевлаштований, сплачує аліменти на утримання дитини, на час апеляційного розгляду стягнення у виді 200 годин суспільно корисних робіт відбув в повному обсязі, та 12. 03. 2021 знятий з обліку Ставненської сільської ради (Волосянківський старостинський округ). Окрім того, факт ухиляння від відпрацювання мав місце лише один раз, тяжкі наслідків від вчиненого правопорушення не настали.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає за можливе визнати зазначене правопорушення малозначним та застосувати до ОСОБА_1 положення ст.22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-2 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП обмежившись усним зауваженням.
На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 з урахуванням поданих доповнень, підлягає задоволенню частково, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу захисника адвоката Цуги Ю.Ю. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06. 10. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП, - скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 цього Кодексу за малозначністю й оголосити йому усне зауваження, а провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП,- закрити.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: