ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Свячена Ю.Б., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Полку Управління патрульної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №021175 від 12 липня 2021 року, водій ОСОБА_1 12 липня 2021 року о 02 годині 07 хвилин, керував автомобілем марки «AUDI», моделі «A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Маразлієвська у м. Одесі, із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку з використанням спеціального технічного засобу, «ALCOTEST DRAGER 7510», приладу «ARMF-0265», чим порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні адміністративного порушення не визнав.

Дослідивши надані матеріали справи, а саме: дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №021175 від 12 липня 2021 року; довідку, згідно якої ОСОБА_1 протягом року не притягувався за ч.1 ст.130 КУпАП; результат тестування на алкоголь від 12 липня 2021 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КМП «ООМУПЗ «ООР»; DVD диск із вмістом відеозапису з нагрудної відеокамери, суд приходить до наступних висновків:

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки "кримінальним обвинуваченням" у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа "Лучанінов проти України" рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02).

Крім того, у справі "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи матеріали про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 53 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівник поліції послався на протокол про адміністративне правопорушення, результат тестування на алкоголь за допомогою алкотестера Драгер, направлення для огляду на стан сп`яніння та відео фіксацію правопорушення.

Судом встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ААБ №021175 від 12 липня 2021 року о 02 год. 07 хв. складеного відносно ОСОБА_1 не додано жодних належних доказів, які б підтверджували керування ним транспортним засобом - автомобілем марки «AUDI», моделі «A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На DVD диску містяться декілька відео на яких видно, що ОСОБА_1 знаходиться позаду автомобіля марки «AUDI», моделі «A6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який припарковано біля бордюру, працівником поліції було запитано чи вживав останній спиртні напої, (на що ОСОБА_1 твердо заперечує) та було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився. Разом з тим, з відеозапису неможливо встановити, що саме ОСОБА_1 керував у той час автомобілем і був зупинений працівниками поліції, як про це зазначено у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, як того вимагає ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто, поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудної камери у повній мірі, який би засвідчував керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Змінювати (редагувати) DVD диск прямо заборонено Інструкцією №100.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Таким чином у матеріалах справи відсутні докази для встановлення саме факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказане не підтверджено відеозаписом, що наданий до матеріалів справи.

Крім цього, проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння повинен містити відповідний алгоритм дій працівника поліції який проводить такий огляд зі складанням відповідних документів, зокрема: перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу; на вимогу особи надає їй сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (тобто показує особі сертифікат та свідоцтво про повірку); залучає двох свідків, які не можуть бути поліцейськими або особами, щодо неупередженості яких є сумніви (про це чітко прописано в Інструкції щодо неможливості поліцейським бути свідками огляду); видає особі, яка підлягає огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначає підстави такого огляду, якими, в свою чергу, є одна чи кілька ознак сп`яніння, визначених у п. 3 вищевказаної Інструкції (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); за допомогою спеціального приладу проводиться огляд і в акті огляду фіксуються його результати. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння; якщо встановлений факт сп`яніння, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (тобто до проведення огляду і складення відповідного направлення та акту огляду відсутні підстави складати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП); якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, як встановлено судом, та згідно наданої до суду відеозйомки, відповідні дії з боку працівників поліції виконані не були.

Суд встановив, що протягом відеозапису ОСОБА_1 періодично заперечує наявність у нього алкогольного сп`яніння. Більш за те, ОСОБА_1 не вручено копію протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, що порушує норму ст. 254 КУпАП.

Суд також встановив, що на відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що працівники поліції не надали для ознайомлення ОСОБА_2 відповідні документи на підтвердження його повірки і проходження сертифікації спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510. Драгер перед використанням не продували повітрям, що дає змогу вважати, про ймовірний залишок в ньому алкогольних парів після останнього використання. Трубочка, в яку ОСОБА_1 дув близько трьох разів не була запечатана чи розпечатана перед використанням. Вказані порушення процедури з боку працівників поліції підтверджуються наданою відкофіксацією, тому є підстави вважати, що вказані результати є сумнівними.

Також необхідно зазначити, що на відеозаписі відсутні докази того, чи дійсно саме ОСОБА_1 проходив тест на приладі Драгер, адже на відео відсутній сам процес застосування відповідного приладу. Натомість з відеозапису випливає періодичне заперечення з боку ОСОБА_1 щодо ознак в нього алкогольного сп`яніння, натомість останній наполягав на тому, що взагалі не приймав алкогольні напої у день складення адміністративного протоколу.

Загалом, за таких обставин, докази, які б беззаперечно підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

При цьому, відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно із ознаками, визначеними в п. 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до вимог п. 8 розділу ІІ Інструкції про порядок № 1452/735МВС форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Так, відповідне направлення до КМП «ООМЦПЗ» ООР , що наявне у матеріалах справи було складене об 02 год 45 хвилин. У даному направленні зазначається, що інспектор роти 1 взвода 2 батальону 1 полку УПП ОСОБА_3 доставила ОСОБА_1 до медичного закладу, однак, як вбачається з відеозапису, протокол був складений лише у 03 год. 22 хв. Тобто в жодний медичний заклад ОСОБА_1 доставлений не був.

Розгляд судом матеріалів повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

До справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами. Будь-які докази про наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні. Викладені обставини виключають наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до доктрини Європейського суду з прав людини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази отримані з його допомогою, будуть такими ж недопустимими та здобуті із суттєвими порушенням прав та свобод людини.

Про такі обставини ЄСПЛ неодноразово наголошував у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксера де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», Яременко проти України».

Відсутність таких доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність подій правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого її діяння з наступних підстав та закриття адміністративного провадження за ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), а також зважаючи на те, що складений медичний висновок у даній справі не відповідає вимогам законодавства, суд доходить висновку про відсутність достатніх, належних та допустимих доказів вважати про порушення вимоги ст. 130 КУпАП.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

А тому, враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 221, 245, 251, 266, 283, 284, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 62, 68 Конституції України, ст. ст. 13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд Одеси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.Б. Свячена