Справа № 447/3547/20 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 33/811/492/21 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участю захисника Ощипок В.С., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Ощипок В.С. на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 11 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 11.03.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 15.12.2020 об 09 год. 30 хв. у м. Миколаїв по вул. Шептицького,1, керував автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота , почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків ,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Крім цього, 15.12.2020 року о 09 год. 30 хв. ОСОБА_1 у м. Миколаїв по вул. Шептицького,1 керуючи автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не дотримався бокового інтервалу та виїхав на смугу зустрічного руху де здійснив зіткнення із автомобілем BMW д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на зустріч йому, завдавши технічних пошкоджень та матеріальних збитків транспортним засобом, чим порушив вимоги п.п.10.1;13.1 ПДР України.

Захисник Ощипок В.С. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що в матеріалах справи відсутні матеріали, які підтверджують повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, також відсутній протокол розподілу справи відносно ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП, а тому захисник вважає, що справа розглянута неповноважним судом. Крім цього, захисник вважає, неналежним доказом відеозапис долучений до матеріалів справи за запитом суду, тобто справа мала б бути направлена на доопрацювання. Також захисник, вказує, що в матеріалах справи відсутній протокол адміністративного затримання ОСОБА_1 , так як останній був доставлений до відділу поліції, де останньому працівники поліції пропонували через 1:30 год. після ДТП пройти огляд на стан сп`яніння, а не на місці зупинки. Крім цього, апелянт зазначає, що судом не врахованого того, що 01.07.2020 року набрав законної сили Закон України від 22.11.2018 року №2617-VIII, яким скасовано адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані сп`яніння, а тому суть адміністративного правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відсутній нормативний акт, що встановлює адміністративну відповідальність.

Розглянувши матеріали справи № 447/492/21, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №186308 від 15.12.2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений з участю свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зазначені в апеляційній скарзі неточності під час складення протоколу не впливають на його законність та підставність складення (а.с.1), актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15.12.2020 року, де зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння використанням спеціального технічного засобу Драгер (а.с.2), направленням ОСОБА_1 до медичного закладу, де зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 прослідувати до медичного закладу (а.с.3), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.12.2020 року, якими стверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі (а.с.4,5), протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №186309 від 15.12.2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.12), схемою місця ДТП від 15.12.2020 року (а.с.13), поясненнями потерпілої ОСОБА_4 від 15.12.2020 року (а.с.15), відеозаписами, що долучені до матеріалів справи, яким стверджено сам факт ДТП з участю ОСОБА_1 та факт відмови останнього в присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому сам ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції про перебування в стані алкогольного сп`яніння (а.с.19).

Стосовно покликання захисника на ті обставини, що за діяння, яке було вчинено після 1 липня 2020 року не можливо притягнути до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАПу зв`язку із скасування даної норми, а саме кваліфікація діяння є невірною з огляду на чинне законодавство України, суд вважає за необхідне роз`яснити окремі положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року.

Частиною третьою статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» передбачено, що комітети з питань, віднесених до предметів їх відання, мають право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України.

Враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Комітет вважає, щоЗакон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування. Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено.

Однак,Законом України №720-IXвнесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких ізЗакону № 2617-VIIIвилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.Таким чином Комітет вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАПпідлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про вчинення ОСОБА_5 порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КпАП України.

В матеріалах справи міститься протокол розподілу справи №447/3547/20 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП від 21.12.2020 року для розгляду судді Миколаївського районного суду Львівської області Друзюк М.М. (а.с.9) та протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду справи №447/3548/20 відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП від 21.12.2020 року для розгляду судді Миколаївського районного суду Львівської області Друзюк М.М. (а.с.11), а тому безпідставними є твердження апеляційної скарги про те, що справа розглянута неповноважним судом.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст.36 КУпАП.

Апеляційний суд вважає надуманими мотиви відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки останньому з боку працівників поліції була висловлена законна вимога, за невиконання якої законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Ощипок В.С., апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 11 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Ощипок В.Я. без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.