Справа № 344/1524/21
Провадження № 33/4808/240/21
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Федіва Івана Ігоровича, потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх захисників, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.03.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , що не працює,

за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення на підставі ст.. 36 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, із стягненням судового збору, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, прийняти нову, якою визнати його невинуватим, провадження закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень. Водночас ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на неналежне його сповіщення судом першої інстанції про час судового розгляду, чим, на його думку, був порушений принцип змагальності сторін і рівності перед законом і судом, а тому, з метою забезпечення права на судовий захист, вважає вказані причини поважними. Щодо незаконності судового рішення, то апелянт вказує на порушення судом першої інстанції приписів ст.ст. 245, 280 КУпАП в частині всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин події вчинення адміністративних правопорушень. Апелянт стверджує, що інкриміновані йому адміністративні правопорушення він не вчиняв, вони вчиненні іншою особою. Стверджує, що судом не доведено поза розумним сумнівом його причетність, а також причетність транспортного засобу «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 , яким він вперше керував 25.01.2021 року, що свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між подіями ДТП та винною стороною. Звертає увагу на те, що ДТП вчинені 21.01.2021 року, в той час як адміністративні протоколи складені 25.01.2021 року, що свідчить про припущення суду, яке є доказом недоведеності його вини.

Постановою суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 21.01.2021 року, о 18-59 год., по вул. Крихівецька, 134 в с. Крихівці в м. Івано-Франківську, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz А160» д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення із транспортним засобом "Lexus RX350", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3«б», п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України та притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 21.01.2021 року, о 18-59 год. по вул. Крихівецька, 134 в с.Крихівці в м. Івано-Франківську, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz А160» д.н.з. НОМЕР_2 , залишив місце вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР України та притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 22.01.2021 року, о 15-15 год. на перехресті вулиць Залізнична - Гаркуші - Привокзальна в м. Івано-Франківську, керуючи транспортним засобом «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом "Mini Cooper" д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3«б» та п. 13.1 ПДР України та притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 22.01.2021 року, о 15-15 год. на перехресті вулиць Залізнична - Гаркуші - Привокзальна в м. Івано-Франківську, керуючи транспортним засобом «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_1 , залишив місце вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР України та притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 22.01.2021 року, о 15-20 год. по вул. Лепкого - Гаркуші в м. Івано-Франківську, керуючи транспортним засобом «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч з вул. Гаркуші на вул. Лепкого, при виїзд із перехрестя, виїхав на смугу зустрічного руху, не переконався у безпеці та допустив зіткнення із транспортним засобом "Chevrolet Aveo" д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», п. 10.1 та п. 10.5 ПДР України та притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Після цього, ОСОБА_1 22.01.2021 року, о 15-20 год. 20 по вул. Лепкого - Гаркуші в м. Івано-Франківську, керуючи транспортним засобом «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_1 , залишив місце вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР України та притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

В судове засідання з`явились: особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбаченні ст. 268 КУпАП; його захисник Федів І.І., якому роз`ясненні права, передбачені ст. 271 КУпАП; потерпіла ОСОБА_3 , якій роз`яснені права, передбачені ст. 269 КУпАП; представник потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - Гуменюк Б.С., якому роз`ясненні права, передбачені ст. 270 КУпАП.

ОСОБА_1 заявив клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердять той факт, що на час інкримінованих правопорушень, він знаходився в іншому місці та не керував транспортними засобами. Клопотання було задоволено, свідків допитано під час апеляційного перегляду справи.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 та його захисник Федів І.І. підтримали доводи апеляційної скарги, просили провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення;

- потерпіла ОСОБА_3 та представник потерпілих Гуменюк Б.С. просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, постанову суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги та підстави для поновлення строку, вважаю, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову місцевого суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

В апеляційній скарзі апелянта ставить питання про поновлення строку, оскільки його не було належним чином сповіщено судом про час та місце судового розгляду, з посиланням на те, що про існування постанови він дізнався 15.03.2021 року.

В той же час звертаю увагу на те, що в 6-х протоколах про адміністративне правопорушення, складених відносно ОСОБА_1 , серії: ДПР18 №196267 від 25.01.2021 року за ст. 124 КУпАП; ДПР18 №196266 від 25.01.2021 року за ст. 122-4 КУпАП (подія за участю потерпілого ОСОБА_2 ); ДПР18 №049670 від 25.01.2021 року за ст. 124 КУпАП; ДПР18 №049671 від 25.01.2021 року за ст. 122-4 КУпАП (подія за участю потерпілого ОСОБА_4 ); ДПР18 №196265 від 25.012021 року за ст. 124 КУпАП; ДПР18 №196264 від 25.01.2021 року за ст. 122-4 КУпАП (подія за участю потерпілої ОСОБА_3 ), в графах про місце проведення судового розгляду містяться записи - «суд м. Івано-Франківськ» та підписи ОСОБА_1 в кожному з протоколів, про ознайомлення з їх змістом.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що протоколи будуть скеровані до розгляду в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Враховуючи незначний час пропуску строку на апеляційне оскарження, а також той факт, що справу в суді першої інстанції було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю, за можливе в даному конкретному випадку поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

По суті апеляційних вимог доходжу наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Вважаю, що суд першої інстанції мав достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті доведеності обвинувачення ОСОБА_1 у шістьох епізодах обвинувачення, за участю трьох потерпілих, тобто у скоєнні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, а також того, що в силу ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється на підставі даних, які містяться в першу чергу у протоколах про адміністративне правопорушення, вважаю, що факти та відомості, що містяться у 6-ти протоколах про адміністративне правопорушення за участю трьох потерпілих: ДПР18 №196267 від 25.01.2021 року за ст. 124 КУпАП; ДПР18 №196266 від 25.01.2021 року за ст. 122-4 КУпАП (подія за участю потерпілого ОСОБА_2 ); ДПР18 №049670 від 25.01.2021 року за ст. 124 КУпАП; ДПР18 №049671 від 25.01.2021 року за ст. 122-4 КУпАП (подія за участю потерпілого ОСОБА_4 ); ДПР18 №196265 від 25.012021 року за ст. 124 КУпАП; ДПР18 №196264 від 25.01.2021 року за ст. 122-4 КУпАП (подія за участю потерпілої ОСОБА_3 ), знайшли підтвердження в ході судового розгляду як суду першої інстанції, так й під час апеляційного перегляду справи, а тому, доходжу до переконання, що в діях ОСОБА_1 містяться склади інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Згідно норм діючого законодавства, суд апеляційної інстанції перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційних вимог.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що інкриміновані йому адміністративні правопорушення він не вчиняв, вони вчиненні іншою особою, й стверджує, що судом першої інстанції не доведено поза розумним сумнівом його причетність до правопорушень, виходячи з часу подій та часу складання протоколів.

З метою перевірки вказаних тверджень апелянта, в суді апеляційної інстанції допитано особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілу ОСОБА_3 та двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що ДТП він не вчиняв та не залишав місця ДТП, вказаними автомобілями під час ДТП керував ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він керував автомобілем як марки «Opel Omega», так й марки «Mercedes-Benz А160» під час ДТП. Вказав, що перебуває з ОСОБА_1 в дружних стосунках.

Свідок ОСОБА_6 , пояснив, що 22.01.2021 року разом з ОСОБА_1 виїжджали за межі Івано-Франківської області дивитись автомобіль для покупки. Пояснив, що з ОСОБА_1 спілкуються два роки як з особою, яка має відношення до автобізнесу.

Під час апеляційного перегляду потерпіла ОСОБА_3 впевнено впізнала ОСОБА_1 як особу, яка керувала транспортним засобом «Opel Omega» та вчинила ДТП з транспортним засобом "Mini Cooper" під її керуванням. Потерпіла наголосила на тому, що вона особисто спілкувалась з ОСОБА_1 одразу після ДТП, та під час спілкування, вона виявила ознаки сп`яніння, про що вона повідомила іншим очевидцям події, сказавши, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, після цього ОСОБА_1 залишив ДТП.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Крім того, Верховний Суд зазначав, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Суд також зауважив, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах (справа №161/5372/17).

Допитані під час апеляційного перегляду свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є знайомими ОСОБА_1 , що в свою чергу може свідчити про їх зацікавленість у розгляді справи.

Під час проведення перевірок за вказаних ДТП, як ОСОБА_1 , так й свідок ОСОБА_5 , не заявляли про вчинення ДТП саме ОСОБА_5 , а сам факт визнання свідком ОСОБА_5 своєї вини у вчинених ДТП, не є достатнім доказом його винуватості, за відсутності інших належних доказів.

Жодної заяви про керування транспортними засобами свідком ОСОБА_5 як від ОСОБА_1 , так й особисто від ОСОБА_5 , до працівників поліції не надходило, а тому, критично ставлюсь до цих показів, як таких, що не відповідають фактичним обставинам справи й не підтверджені належними та допустимим доказами.

Вважаю пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , такими, що не відповідають дійсності, оскільки потерпіла ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду впевнено впізнала ОСОБА_1 як особу, яка 22.01.2021 року о 15-15 год. керувала транспортним засобом «Opel Omega» та вчинила ДТП з транспортним засобом марки «Mini Cooper» під її керуванням.

Пояснення потерпілої ОСОБА_3 , вважаю належними та допустимими доказами, якими доведено вчинення саме ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху, та доведено що саме він є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення. Вказані пояснення є послідовними та повністю відповідають змісту пояснень, наданих останньою одразу після події, що містяться в матеріалах провадження за протоколами серії ДПР18 №196264 та №196265 від 25.01.2021 року.

Будь-яких об`єктивних відомостей, які б давали підстави для сумніву у правдивості пояснень потерпілої ОСОБА_3 , допитаної безпосередньо у судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи, не вбачаю, а тому, поза розумним сумнівом вважаю доведеним, що саме ОСОБА_1 є особою, що вчинила інкриміновані йому адміністративні правопорушення як за протоколами серії ДПР18 №196265 від 25.012021 року за ст. 124 КУпАП та серії ДПР18 №196264 від 25.01.2021 року за ст. 122-4 КУпАП (подія за участю потерпілої ОСОБА_3 ), так й серії ДПР18 №049670 від 25.01.2021 року за ст. 124 КУпАП та серії ДПР18 №049671 від 25.01.2021 року за ст. 122-4 КУпАП (подія за участю потерпілого ОСОБА_4 ), й підстав для сумніву у наявності в його діяннях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, не виникає.

Доведеність факту керування транспортним засобом марки «Mercedes-Benz А160», д.н.з. НОМЕР_2 саме ОСОБА_1 підтверджується поясненнями користувача вказаного транспортного засобу ОСОБА_8 (а.п. 5 справа за протоколом серії ДПР18 №196267), згідно яких, останній повідомив, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz А160» д.н.з. НОМЕР_2 зареєстрований на його дружину, та вони керують цим автомобілем по черзі. Стверджував, що 20.01.2021 року о 13-00 год. вказаний транспортний засіб він передав знайомому ОСОБА_1 (з зазначенням номеру мобільного телефону останнього), з метою проведення ремонтних робіт на СТО, що знаходиться в с. Підліссі.

Отже, вважаю цілком обґрунтованими висновки суду першої інстанції в частині як особи винної, тобто що транспортними засобами керував саме ОСОБА_1 , так й обставин доведеності вини останнього у вчиненні ним 21.01.2021 року о 18-59 год. адміністративних правопорушень за протоколами серії ДПР18 №196267 від 25.01.2021 року за ст. 124 КУпАП та серії ДПР18 №196266 від 25.01.2021 року за ст. 122-4 КУпАП (подія за участю потерпілого ОСОБА_2 ), а тому, саме він несе адміністративну відповідальність за вчиненні діяння.

Обставини справи, які підлягають з`ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, були з`ясовані судом у повному обсязі, адміністративне стягнення відповідає обставинам вчинення адміністративних правопорушень та особі правопорушника.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню або зміні.

Посилання апелянта як на підставу скасування постанови суду на те, що протоколи про адміністративне правопорушення складені 25.01.2021 року в той час як подія відбулась 21.01.2021 року, не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_1 в інкримінованих йому адміністративних правопорушень, й не порушує право на захист, оскільки особа була встановлена значно пізніше ніж вчинення правопорушення, саме внаслідок того, що ОСОБА_1 вчинивши ДТП, залишив місця події, а тому протоколу були складенні працівниками поліції після того, як було встановлена особу останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Вказані вимоги були дотримані працівниками поліції, матеріали справ про адміністративні правопорушення оформлені неналежним чином, з долученям відповідних доказів (схем ДТП, місця їх вчинення, наявності ушкоджень, пояснень свідків, потерпілих).

Протоколи підписані як особою, яка їх склала, так й особою, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

При складенні протоколів, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , роз`яснені права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що є підпис останнього у протоколах.

Оскільки дані, що були зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення, засвіченні підписом ОСОБА_1 , то доходжу висновку, що зазначені в них відомості відповідали фактичним обставинам справи, зокрема й в частині прізвища особи - ОСОБА_1 у протоколах серії ДПР18 №049670 та серії ДПР18 №049671, а тому, посилання сторони захисту в частині складання цих протоколів на особу з прізвищем ОСОБА_9 , в той час як ОСОБА_1 не є тією особою, стосовно якої складено ці протоколи про адміністративне правопорушення, не є слушними.

За таких обставин твердження сторони захисту про помилки у протоколі про адміністративне правопорушення щодо прізвища ОСОБА_1 , як підстави недоведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення та підстави вважати, що адміністративне правопорушення вчинила інша особа, позбавлені правового змісту, й ці твердження не можуть вплинути на постановлення принципово іншого процесуального рішення у справі.

Також вважаю явною очевидною опискою вказівку на комбінацію букв у номерному знаку транспортного засобу «Mercedes-Benz А160» НОМЕР_2 , зазначену у поясненнях осіб та рапорті працівників поліції як «АТ1434АХ», долучених до протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №196267 та серії ДПР18 №196266 від 25.01.2021 року, виходячи з правильності їх зазначення безпосередньо у протоколах.

Невідповідність даних, зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення щодо місця вчинення правопорушення (різні населені пункти, вулиці та номери будинків), необхідних даних щодо події адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідних графах протоколів, відомостей, що стосуються свідків, їх підписів, на чому наголошує сторона захисту у своїх письмових поясненнях, не вказують на відсутність події чи складу адміністративного правопорушення та застосування стягнення до невинуватої особи.

Належних і допустимих доказів підроблення протоколу чи інших документів, внесення до них неправдивих відомостей, не встановлено, а допущені описки на які посилається сторона захисту були ретельно перевірені під час апеляційного перегляду справи шляхом безпосереднього допиту учасників події, яким надана відповідна правова оцінка.

Завданням КУпАП згідно зі статтею 1 цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Поширення стандартів кримінального провадження на відповідну категорію справ про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

За результатами апеляційного розгляду, оцінивши встановлені обставини, проаналізувавши ухвалене судове рішення, врахувавши норми права, що підлягали застосуванню, доходжу висновку, що сукупність доказів, наявних у матеріалах розглянутих справ, свідчать про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, як про це наголошує апелянт.

Під час апеляційного перегляду провадження у справі про адміністративне правопорушення не встановлено грубих порушень закону, умисної фальсифікації доказів, недотримання гарантованих Конституцією України презумпції невинуватості, рівності учасників судового процесу перед законом і судом, а також порушення права на захист.

Наявні у справі докази доводять, що внаслідок порушення ПДР України саме водієм ОСОБА_1 , автомобілі отримали механічні пошкодження, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП також знайшла своє підтвердження під час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Виходячи з наведеного, вважаю висновки суду першої інстанції законними і обґрунтованими.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не надано.

Таким чином, суддя повно та всебічно дослідив докази по справі, дав їм належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених як ст. 124 КУпАП, так й ст.122-4 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП.

За таких обставин постанову судді необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.03.2021 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло