КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 760/2077/21 Головуючий у суді першої інстанції - Аксьонова Н.М.
Апеляційне провадження № 33/824/2076/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

20 квітня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Оніщук М.І., розглянувши апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 483 Митного Кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.03.2021 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу №1708/10000/20, 09.07.2020 до митного поста "Житомир" Житомирської митниці ДФС подано митну декларацію UA101090/2019/008279 з метою митного оформлення в режимі "Імпорт" автомобіля марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 . Одержувач - громадянин ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Митне оформлення вищевказаного транспортного засобу здійснював ОСОБА_1 (паспорт громадянина для виїзду за кордон НОМЕР_3 ) 07.07.2019 через зону діяльності Волинської митниці ДФС на підставі інвойсу №301974 від 04.07.2019 із зазначеною вартістю автомобіля 30000 шведських крон (еквівалент 83272,17 грн. на дату перетину кордону).

З метою проведення перевірки на автентичність поданих до митного оформлення товаросупровідних документів Київською митницею Держмитслужби було направлено запит до митних органів королівства Швеції з метою підтвердження фактурної вартості автомобіля марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 згідно наданого до митного оформлення інвойсу "301974 від 04.07.2019.

Листом Департаменту запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил від 06.08.2020 №20/20-02-01/7.8/1732 отримано копію рахунку-фактури від 01.07.2019, №б/н, згідно якого автомобіль марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 був проданий громадянину ОСОБА_1 за 50700 шведських крон (еквівалент 140729,97 грн. на дату перетину кордону).

Шляхом співставлення документів, поданих до митного контролю в митні органи України громадянином України ОСОБА_1 та отриманих листом Департаменту запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил від 06.08.2020 №20/20-02-01/7.8/1732 встановлено розбіжності щодо вартості автомобіля марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 , у інвойсі №301974 від 04.07.2019 вартість автомобіля вказана 30000 шведських крон, а згідно з рахунком-фактурою від 01.07.2019, №б/н наданим митними органами королівства Швеції автомобіль марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 був проданий громадянину ОСОБА_1 за 50700 шведських крон.

Враховуючи вищевикладене, дії громадянина України ОСОБА_1 мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 1 ст. 183 МК України, а саме дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості автомобіля марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 .

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва суду від 12.03.2021 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного Кодексу України.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці Держмитслужби Куликов М.М. просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва суду від 12.03.2021, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил за ч.1 ст. 483 МК України та застосувати до нього стягнення у відповідності до санкції статті.

При цьому апелянт посилався на зміст протоколу № 1708/10000/20 від 30.10.2020 про порушення митних правил, і зазначив, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про порушення митних правил № 1708/10000/20 від 30.10.2020; відповіддю митних органів Швеції щодо дійсної вартості транспортного засобу, у відповідності до якої легковий автомобіль марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 був реалізований громадянину ОСОБА_1 за 50700 шведських крон; інвойсом громадянина України ОСОБА_1 №301974 від 04.07.2019 було зазначено вартість автомобіля 30000 шведських крон.

Вважав, що за таких обставин судом не прийняті до уваги та не враховані вказані обставини, що в свою чергу призвело до прийняття, на думку митного органу, необ`єктивного рішення.

У судовому засіданні представник Київської митниці Держмитслужби Юрків В.В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки правопорушення він не вчиняв. Пояснив, що під час митного оформлення транспортного засобу був наданий інвойс №301974 від 04.07.2019 із зазначеною в ньому вартістю автомобіля 30000 шведських крон відповідно до фактури, яка була видана продавцем вказаного автомобіля 04.07.2019. Проте, Київською митницею Держмитслужби було встановлено статистичну вартість автомобіля 186662,07 грн. Виходячи саме із цієї статистичної вартості, визначеної Київською митницею Держмитслужби, ОСОБА_1 був розмитнений транспортний засіб, тобто саме з цієї суми сплачені всі передбачені законом платежі. Вказані обставини не заперечувалися представником Київської митниці Держмитслужби в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення представника Київської митниці Держмитслужби, який підтримав апеляційну скаргу та ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно зі ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, диспозицією ч.1 ст. 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих витрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Із протоколу про порушення митних правил №1708/10000/20 від 30.10.2020 вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується те, що він, переміщуючи через митний кордон України автомобіль марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 вартістю 140729,97 приховав від митного контролю, тобто подав органу доходів і зборів підроблені документи - інвойс №301974 від 04.07.2019, який містить неправдиві відомості щодо вартості транспортного засобу у сумі 30000 шведських крон, що еквівалентно 83272,17 грн. Адже згідно рахунку-фактури №б/н від 01.07.2019, який надійшов за запитом митних органів королівства Швеції. вартість вказаного автомобіля становить 50700 шведських крон.

Таким чином, ОСОБА_1 ставиться в провину переміщення та вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, що містять неправдиві відомості щодо його митної вартості.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави з якої вони ввезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

При цьому, відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження подання ОСОБА_1 митному органу підроблених документів, що містять неправдиві відомості щодо митної вартості транспортного засобу. Протокол Київської митниці Держмитслужби ґрунтується лише на копії рахунку-фактури від 01.07.2019, №б/н, згідно якого автомобіль марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 був проданий громадянину ОСОБА_1 за 50700 шведських крон.

Крім того, рахунок-фактура №б/н, відповідно до якого вартість автомобіля марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 становить 50700 шведських крон виданий 01.07.2019. Проте, ОСОБА_1 прилетів у Швецію літаком 03.07.2019, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті.

Під час апеляційного розгляду справи представником Київської Держмитслужби не було надано жодних доказів на спростування вищевказаних обставин справи, зокрема доказів підроблення інвойсу на суму 30000, що був пред'явлений ОСОБА_1 .

Більш того, не доведено умислу ОСОБА_1 на вчинення інкримінованих йому дій та, як наслідок, заподіяння ним шкоди державі, адже, як вже встановлено розмитнення авто відбулося виходячи з вартості 186662,07 грн, що є більшою аніж еквівалент 50000 шведських крон (140729,97 грн).

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

З урахуванням обставин, встановлених судом першої інстанції, митним органом не надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що документи, подані митному органу для здійснення митного оформлення містять неправдиві відомості щодо вартості товару, відтак відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, у тому числі дій, підтверджуючих наявність у нього умислу на подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості, які б утворювали об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Отже, посилання в апеляції представника Київської митниці Держмитслужби на незаконність і необґрунтованість постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва суду від 12.03.2021 спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належної оцінки і зроблено правильний висновок про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

За таких обставин у суду апеляційної інстанції немає підстав для скасування постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва суду від 12.03.2021 про закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України щодо ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2021 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 483 Митного Кодексу України - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук