ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 Справа №607/6186/21

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., за участі секретаря судового засіданні Крупа О. А., прокурора Свачія М. І., захисника Саламандри Г. М.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Збаража Тернопільської області, громадянки України, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , приватного підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

до адміністративної від за частиною 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 рішенням Тернопільської міської ради № 7/1/2 від 11 листопада 2015 р. «Про визнання повноважень депутатів Тернопільської міської ради сьомого скликання» ОСОБА_1 була обрана депутатом Тернопільської міської ради.

Рішенням Тернопільської міської ради № 8/1/3 від 18 листопада 2020 р. «Про визнання повноважень депутатів Тернопільської міської ради восьмого скликання» визнано повноваження депутатів Тернопільської міської ради восьмого скликання та відповідно припинено повноваження депутатів Тернопільської міської ради сьомого скликання.

Відповідно до вимог підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом на який поширюється дія Закону України «Про корупцію« (далі Закон) .

Згідно із до вимогами абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , 16 листопада 2020 року, припинивши відповідно до рішення Тернопільської міської ради № 8/1/3 від 18 листопада 2020 р. повноваження депутата Тернопільської міської ради та будучи суб`єктом на який поширюється дія Закону, несвоєчасно, пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Встановлено, що ОСОБА_1 подала вказану декларацію без поважних причин, несвоєчасно, а саме 27 грудня 2020 року.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 та її захисник адвокат Саламандра Г. М. у судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні корупційного правопорушення заперечили, просили провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адмінправопорушення та за відсутності на час подання ОСОБА_1 27 грудня 2020 року декларації відповідальності дії ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції « , про що подали письмове клопотання. Просили суд взяти до уваги: відсутність умислу у ОСОБА_1 на вчинення правопорушення; визнання рішенням Конституційного Суду України у справі № 13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року неконституційною статті 65 Закону України «Про запобігання корупції «.

Прокурор пояснив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами. Вважає, що її слід притягнути до відповідальності, визнавши винною у вчиненні інкримінованого правопорушення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Судом установлено, що ОСОБА_1 рішенням Тернопільської міської ради № 7/1/2 від 11 листопада 2015 р. «Про визнання повноважень депутатів Тернопільської міської ради сьомого скликання» була обрана депутатом Тернопільської міської ради.

Згідно із рішенням Тернопільської міської ради № 8/1/3 від 18 листопада 2020 р. «Про визнання повноважень депутатів Тернопільської міської ради восьмого скликання» визнано повноваження депутатів Тернопільської міської ради восьмого скликання та відповідно припинено повноваження депутатів Тернопільської міської ради сьомого скликання.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов`язану , з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, несвоєчасно, а саме 20 грудня 2021 року, що визнається самою ОСОБА_1 та підтверджується витягом (скріншотом) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Саламандри Г. М., думку прокурора щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, дослідивши в сукупності наявні у справі докази та кожен зокрема, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому у примітці даної статті зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами п.п. а та в пункту 2, пункту 5 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Натомість ОСОБА_1 , будучи особою, яка припиняє діяльність, гов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах а та в пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» саме, 16 листопада 2020 року припиняючи повноваження депутата Тернопільської міської ради та відповідно до підпункту б пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 27 грудня 2020 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (надалі Декларація), яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Так, рішенням Тернопільської міської ради №7/1/2 від 11.11.2015 р. «Про визнання повноважень депутатів Тернопільської міської ради сьомого скликання» ОСОБА_1 обрано депутатом Тернопільської міської ради.

Відповідно до рішення Тернопільської міської ради № 8/1/3 від 18.11. 2020 р. «Про визнання повноважень депутатів Тернопільської-міської ради восьмого скликання» визнано повноваження депутатів Тернопільської міської ради восьмого скликання та відповідно припинено повноваження депутатів Тернопільської міської ради сьомого скликання.

ОСОБА_1 в порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності, а саме 27 грудня 2020 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

ОСОБА_1 будучи депутатом Тернопільської міської ради, була ознайомлена із Законом України «Про запобігання корупції», що підтверджується повідомленням Тернопільської міської ради.

Візуальним моніторингом публічних відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що до цього ОСОБА_1 подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічні: за 2016 рік о 12 год. 27 хв. 29.04.2017 р., за 2017 рік о 19 год. 44 хв. 29.03.2018 р., за 2018 рік о 17 год. 44 хв. 30.03.2019 та за 2019 рік о 19 год. 55 хв. 28.05.2020 р., тобто своєчасно, з дотримання вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджує її ознайомлення із вимогами вказаного вище закону та усвідомлення вчинюваних нею дій під час подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Також, про необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування неодноразово і повідомлялось на сайті НАЗК та публікувалось у засобах масової інформації.

Згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах а та в пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до Роз`яснень НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані) №1 від 03.02.2021р., декларація особи, яка припиняє діяльність (декларація «перед звільненням») - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону не пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності (підпункт 2 пункту 1).

Відповідно до п. 2 «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції № 168/19 від 12 грудня 2019 року «Про затвердження змін до рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1300/34271 від 27 грудня 2019 року, який набрав чинності 01.01.202 р. ) декларація перед звільненням - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави-або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах а , в пункту 2 частини першої статті 3 Закону.

Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду.

Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Крім цього, датою припинення виконання суб`єктом декларування функцій держави або місцевого самоврядування є дата подання ним декларації, передбаченої підпунктом 2 пункту 5 цього Розділу, що зазначено у абзаці другому п. 11 Порядку.

Відповідно до п.2 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 06. 09. 2016р № 19, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15. 11. 2016р. за № 1479/29609, припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Таким чином, ОСОБА_1 повинна була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями впродовж 20 робочих днів з дня такого припинення, тобто не пізніше 16 грудня 2020 року.

Всупереч вказаним вимогам Закону, декларацію ОСОБА_1 подав 20 грудня 2020 року, що визнається останньою та підтверджується матеріалами справи.

Будь-яких доказів, котрі свідчили б про поважність причини невчасного подання декларації ОСОБА_1 суду не надала.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю підтверджується доказами, дослідженими та оглянутими у судовому засіданні, а саме: копією рішення Тернопільської міської ради № 7/1/2 від 11 листопада 2015 р. «Про визнання повноважень депутатів Тернопільської міської ради сьомого скликання» ОСОБА_1 була обрана депутатом Тернопільської міської ради; копією рішенням Тернопільської міської ради № 8/1/3 від 18 листопада 2020 р. «Про визнання повноважень депутатів Тернопільської міської ради восьмого скликання» визнано повноваження депутатів Тернопільської міської ради восьмого скликання та відповідно припинено повноваження депутатів Тернопільської міської ради сьомого скликання; - витягом (скріншотом) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с. 11); копією Декларації поданої ОСОБА_1 27 грудня 2020 року. (а. с.12-16)

Щодо посилань ОСОБА_1 на відсутність у її діях умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то вони визнані судом неспроможними з огляду на наступне:суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу.

Умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 усвідомлювала суспільно небезпечний характер невчасного подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як і свій обов`язок подати таку декларацію до впродовж 20 днів з дня припинення діяльності, передбачала суспільно небезпечні наслідки такого неподання і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Підсумовуючи наведене суд вважає, що дослідженими судом вищенаведеними доказами повністю спростовані доводи ОСОБА_1 та її представника Саламандри Г. М. щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення.

Обираючи таке стягнення, суд, відповідно до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, а саме, те, що адміністративне правопорушення вона вчинила вперше, її майновий стан, відсутність обставин, котрі пом`якшують та обтяжують відповідальність та приходить до висновку, що на неї слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Також, з ОСОБА_1 в користь держави слід стягнути 454 грн. судового збору, як того вимагає стаття 40-1Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 172-6, статтями 280, 283, 284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривнівень .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. М. Сливка