Справа № 128/1588/21
Провадження № 33/801/661/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Денишенко Т.О., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Гука Г. І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького районного суду Вінницької області від 28 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мізяківські Хутори Вінниць-кого району Вінницької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30 травня 2021 року серії ДПР18 № 463421, складеного у с. Тютьки ( Солдатський Пруд ) Вінницького району Вінницької області поліцейським СРПП ВП № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Пугачовим І. Ю., увечері 30 травня 2021 року о 20.25 годині с. Тютьки ( Солдатський Пруд ) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volvo V40», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відпо-відальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 28 липня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопо-рушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454,00 гривні судового збору.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції від 28 липня 2021 року, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову ска-сувати. Зі змісту скарги слідує, що скаржник вважає постанову суду першої інстанції незаконною, винесеною за неповного з`ясування обставин справи. ОСОБА_1 зазначає, що правопорушення не вчиняв, автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не керував. Заїхавши після роботи на базу відпочинку «Берізка», він залишив автомобіль на стоянці та зателефонував дружині аби вона його забрала разом з автомобілем. До часу приїзду на базу відпочинку алкоголю не вживав. На пропозицію поліцейських дійсно відмовився від проходження огляду, адже уже вживав алкоголь.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 як особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, його захисника адвоката Гука Г. І., який підтримав вимогу апеляційної скарги за викладених в ній обставин, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов вис-новку про безпідставність апеляційної скарги, яку належить залишити без задо-волення.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністра-тивні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обста-вин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихован-ня громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопо-рушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмі-ністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжу-ють відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхи-лення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим частини восьмої цієї статті за на-слідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідаль-ність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотич-ного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спя-ніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій на вимогу поліцейсь-кого повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ураховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, обєктивна сторона цього правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також у передачі керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння, а так само й ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Відповідно до пункту другого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповно-важеного підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони пере-бувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з пунктом третім розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порож-нини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння паль-ців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не від-повідає обстановці.

Огляд на стан спяніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспорт-ного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосу-вання Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом або ліка-рем закладу охорони здоровя ( пункт шостий розділу І Інструкції ).

З матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 463421 від 30 травня 2021 року, убачається, що того дня о 20.25 годині у с. Тютьки Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 керував транспорт-ним засобом «Volvo V40», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкоголь-ного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та коор-динації рухів. Від проходження у встановленому законом порядку огляду водій від-мовився у присутності двох свідків, чим допустив порушення вимог пункту 2.5 Пра-вил дорожнього руху. До протоколу доданий рапорт від 30 травня 2021 року про вне-сення відомостей до Єдиного обліку № 5133, де викладена фабула події, а саме, що зі служби «102» надійшло повідомлення про адміністративне правопорушення наступн-ого змісту. Водій автомобіля з явними ознаками пошкодження намагається покинути місце перебування. При цьому одразу повідомлено, що водій перебуває у стані сп`яніння. За результатом звернення встановлено, що ДТП не було, а звернення громадян носить інформаційний характер Також до протоколу про адміністративне правопорушення доданий акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, але від проходження огляду у встановленому порядку ОСОБА_1 відмовився. Також у ма-теріалах справи наявне направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я ВОР «Соціотерапія» з метою виявлення стану сп`яніння. З цього направлення убачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Додані до справи пись-мові пояснення свідками у судовому засіданні суду першої інстанції підтримані у пов-ному обсязі. ОСОБА_2 вказала, що водій керував автомобілем з ознаками алко-гольного сп`яніння, які відповідають зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим були викликані працівники поліції. Від огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Власні письмові пояснення, додані до матеріалів справи, свідок ОСОБА_3 підтвердив у судовому засіданні суду першої інс-танції. Згідно цих пояснень водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явними озна-ками алкогольного сп`яніння, після чого ОСОБА_3 викликав працівників поліції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що він відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на встановлення стану сп`яніння, його вина цілком доведена матеріалами справи та наявними у ній доказами, тому у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за інкримінованою йому нормою КУпАП.

За викладених фактичних обставин справи апеляційний суд погоджується з вис-новками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові від 28 липня 2021 року, щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного право-порушення і визнає правильним, об`єктивним визначення судом виду адміністратив-ного стягнення, накладеного на правопорушника у межах санкції частини першої статті 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги у цілому не спростовують висновків суду першої інстанції. ОСОБА_1 фактично вказує про те, що автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не керував, однак такі мотиви скаржника суд оцінює критично, адже матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать узагалі про інші, абсолютно зворотні обставини. Зазначувані доводи скаржника не стосуються того факту, що він відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння. Доказів протилежного суду не надано. Залишаються неспростованими та й по вели-кому рахунку не оспорюються показання свідків ОСОБА_4 щодо керування ОСОБА_1 власним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відтак доводи скаржника не можуть бути розцінені інакше, як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При цьому апеляційний суд вважає доцільним зауважити, що відповідно до час-тин третьої, четвертої статті 256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до матеріалів справи. При складанні протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Апеляційний суд підкреслює, що будь-яких заперечень, зауважень щодо змісту оформлюваних документів, дій працівників поліції від ОСОБА_1 при складанні 30 травня 2021 року протоколу про адміністративне правопорушення не надходило, від надання пояснень він узагалі відмовився.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосо-вують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обовязок суду детально відповідати на кожний довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не вста-новлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулю-вання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливи-ми, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи в цілому не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права. Мотиви скаржника не спростовують правильний висновок судді суду першої інстанції, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного вимогу апеляційної скарги про необхідність скас-ування оскаржуваної судової постанови апеляційний суд визнає необґрунтованою та не знаходить підстав для її задоволення.

У пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2008 року у справі «Романаускас проти Литви» констатований обовязок національного суду переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, були справедливими. У справі «Бакланов проти Росії» ( рішення Європейського суду з прав людини від 09 червня 2005 року ), так і в справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення спра-ведливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту осно-воположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відпо-відного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Таким чином питання, чи виконав суд свій обовязок стосовно подання обґрун-тування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначене тільки у світлі кон-кретних обставин справи ( Проніна проти України, N 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, рішення від 18 липня 2006 року ).

З огляду на викладене апеляційний суд не знаходить законних, ґрунтовних та об`єктивних підстав для скасування правильної, умотивованої постанови судді Вінницького районного суду Вінницької області від 28 липня 2021 року про притяг-нення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Вінницького районного суду Вінницької області від 28 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко