справа № 631/144/21
провадження № 3-зв/631/2/21
П О С Т А Н О В А

28 квітня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., розглянувши і перевіривши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області заяву захисника ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - адвоката Майбороди Сергія Сергійовича «Про відвід судді», -

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. О. знаходиться справа з єдиним унікальним № 631/144/21 (провадження № 3/631/79/21) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 15, 44 (справи щодо відводу).

19.04.2021 року головуючому судді у цій справ захисником особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - адвокатом Майбородою С. С. заявлено відвід, викладено його письмово й зареєстровано за вхідним № 2115/21-вх (а. с. 1, 48 (справи щодо відводу) та 46 (справи про адміністративне правопорушення).

У відповідності до вимог чинного законодавства також здійснено автоматизований розподіл заяви про відвід судді й згідно з відповідним протоколом, обліково-статистичною карткою та Контрольним журналом судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, заяву передано на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. (а. с. 2 (справи щодо відводу).

Зі змісту заяви адвоката Майбороди С. С. вбачається, що йому 05.04.2021 року стало відомо про звернення судді Пархоменко І. О. до Офісу Генерального прокурора у зв`язку із ситуацією, що склалась під час судового засідання 03.02.2021 року у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/961/17, в якій він бере участь як представник позивача ОСОБА_2 , й що за наслідками такого звернення Харківською обласною прокуратурою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 376 Кримінального кодексу України. На його думку вказане свідчить про упередженість до нього з боку судді Пархоменко І. О., що може негативно відбитися на ухваленні нею законного та обґрунтованого рішення у справі відносно ОСОБА_1 , а тому вважав за необхідне заявити їй відвід саме з цих підстав (а. с. 1 (справи щодо відводу).

Заявник - адвокат Майборода С. С. та його підзахисний особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - ОСОБА_1 , до судді не з`явились, хоча про час та місце розгляду заяви сповіщені своєчасно та належним чином згідно з вимогами чинного законодавства щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, про причини своє неявки не повідомили, заяви про відкладання розгляду справи не надали (а. с. 3 4, 6 - 7 (справи щодо відводу).

Відповідно до приписів частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих нею, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі», ухвалене 19.06.2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України», ухваленому 03.04.2008 року (заява №3236/03), вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Наявними матеріалами справи доведено, що заявник та його підзахисний обізнані про перебування в провадженні судді Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В. заяви про відвід судді цього ж суду ОСОБА_3 , проте до суду не з`явились та із проханням про відкладення розгляду питання не звертались.

Оскільки чинне законодавство не містить імперативної норми щодо обов`язкової їх участі у судовому засіданні під час вирішення питання про відвід, суддя не вбачає перешкод задля розгляду питання за їх відсутності.

Натомість суддя, якій заявлено відвід - ОСОБА_3 , виявила бажання надати пояснення судді, що його розглядає, та вказала, що в її провадженні перебуває 9 справ, участь в яких бере адвокат Майборода С. С. У зв`язку із ситуацією, що сталась у судовому засіданні під час допиту свідка у справі з єдиним унікальним № 631/961/17 (провадження № 2/631/36/21) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, як не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області,- «Про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням» нею здійснено повідомлення про втручання у її діяльність щодо здійснення правосуддя Вищій раді правосуддя та Генеральному прокурору України. У відповідь вона отримала листа Першого заступника керівника обласної прокуратури Лимара В., що зареєстрований за вихідним № 09/2/2-4381вих-21 від 12.03.2021 року на вихідний № 01-38/2/21 від 05.02.2021 та за вхідним № 1467/21-вх від 16.03.2021 року, про здійснення слідчим Слідчого відділення ГУ НП в Харківській області з 11.03.2021 року досудового розслідування в кримінальному провадженні за частиною 1 статті 376 Кримінального кодексу України після розгляду повідомлення про втручання в діяльність судді з метою перешкодити виконанню службових обов`язків адвокатом Майбородою С. С. Оскільки виниклий конфлікт інтересів слід розв`язувати у процесуальний спосіб, вона повідомила про наявність вказаного кримінального провадження заявника та інших учасників судових проваджень, зокрема, 05.04.2021 року під час розгляду справ з єдиним унікальним № 631/240/20 (провадження № 1-кп/631/22/21), з єдиним унікальним № 631/472/20 (провадження № 1-кп/631/30/21), з єдиним унікальним № 631/911/20 (провадження № 3/631/3/21) та з єдиним унікальним № 631/994/20 (провадження № 1-кп/631/52/21),- однак після цього жоден з учасників процесу відвід судді не заявив. Також звернула увагу на те, що 19.04.2021 року розглянула справу з єдиним унікальним № 631/911/20 (провадження № 3/631/3/21) за участю адвоката Майбороди С. С., в якій ним теж після розкриття відповідної інформації щодо наявності реального конфлікту інтересів відвід їй заявлений не був.

Всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час розгляду заяви про відвід, в тому числі заслухавши пояснення судді, якій він заявлений, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суддя приходить до висновку про те, що у задоволенні заяви захисника Гаркуна В. С., який притягується до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - адвоката Майбороди С. С. «Про відвід судді», слід відмовити з наступних підстав.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому заява перебувала на розгляді належного суду.

Вирішуючи питання про відвід, суддя, перш за все, виходить з того, що завданням судочинства у справах про адміністративні правопорушення, виходячи з приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Тому згідно із частинами 1 і 2 статті 7 цього кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, й провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, відповідно до приписів частини 1 статті 2 та частини 2 статті 246 вказаного кодифікованого закону суддя, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, керується законодавством України про адміністративні правопорушення, яке складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів нашої держави.

Нажаль, зазначений кодекс, регулюючи порядок розгляду справ та визнаючи у своїй статті 245, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, не містить жодного посилання та/чи відповідної спеціальної норми, яка б надавала можливість учасникам справи заявити відвід судді (самовідвід) та прямої вказівки на процесуальні шляхи його вирішення.

Натомість стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обумовлює, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Окрім того, Пленум Верховного суду України у пункті 5 своєї Постанови № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» роз`яснив, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. При цьому:

а) стосовно суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді: з`ясовується, чи виявляв він упередженість або безсторонність у даній справі;

б) стосовно об`єктивного критерію чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Тобто у кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про безсторонність суду (пункти 49 і 50 рішення у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), ухваленого 09.11.2006 року).

Стаття 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 року XI черговим з`їздом суддів України, наголошує, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

З огляду на таке, однією з гарантій здійснення об`єктивного, незалежного і неупередженого правосуддя є інститут відводу під час судового провадження, а тому розгляд заяви про відвід в межах справи про адміністративні правопорушення цілком можливий як такий, що направлений на захист прав особи щодо розгляду справи безстороннім судом.

Аналогічна позиція сформована Радою суддів України, яка згідно із приписами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є вищим органом суддівського самоврядування та має формувати єдиний підхід до розуміння тих чи інших найважливіших актуальних спірних питань шляхом прийняття відповідних рішень рекомендаційного характеру.

На виконання вказаних положень законодавства Радою суддів України 08.06.2017 року прийнято рішення № 34 «Про роз`яснення деяких питань щодо конфлікту інтересів», яким у пункті 4 визначено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Відповідно до виду юрисдикції положення щодо відводів та самовідводів суддів містять у собі такі процесуальні закони як Кодекс адміністративного судочинства України, Господарський процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України та Кримінальний процесуальний кодекс України.

Як убачається з багатьох рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, з Рішення у справі «Швидка проти України», яке ухвалене 30.10.2014 року, провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також цей суд у своїй сталій практиці (Рішення у справах: «Енгель та інші проти Нідердандів», ухвалене 08.06.1976 року; «Озтюрк проти Німеччини», ухвалене 21.01.1984 року; та «Лутц проти Німеччини», ухвалене 25.08.1987 року) автономно тлумачить поняття «кримінальний» - незалежно від національної термінології це поняття вживається щодо адміністративних, дисциплінарних та митних проступків тощо.

Отже, якщо у справах про адміністративні правопорушення є необхідність застосування аналогії права, то доцільно керуватись нормами кримінального процесуального законодавства, а тому вирішення питання про відвід судді Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. О., яка розглядає справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного проступку, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід проводити за процедурою з дотриманням гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Процесуальні питання відводу судді (підстави та порядок його вирішення) регламентовані параграфом 6 глави 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Аналізуючи норму процесуального закону щодо заяви про відвід, тобто положення статті 80 Кримінального процесуального кодексу України, суддя вбачає, що відвід судді у судовому провадженні може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, до початку судового розгляду, а після цього допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

З матеріалів справи з єдиним унікальним № 631/144/21 (провадження № 3/631/79/21) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що заявник - адвокат Майборода С. С. є захисником особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а тому з огляду на приписи кодифікованого кримінального процесуального закону України, має право на таку заяву (а. с. 46, 47 (справи щодо відводу) та 16, 17 (справи про адміністративне правопорушення).

Крім того, обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні та є підставою для його відводу (самовідводу), встановлені статтями 75 та 76 Кримінального процесуального кодексу України, про що прямо зазначено у частини 1 статті 80 зазначеного нормативно-правового акту України.

Тобто згідно із змістом частини 1 статті 75 кримінального процесуального кодифікованого закону України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Отже в силу пункту 4 частини 1 вище зазначеної статті суддя може бути відведений від участі у кримінальному провадження за наявності існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, на що й наполягає заявник у цій справі.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством України не встановлені конкретні вимоги до форми та змісту заяви про відвід судді, однак у частині 5 статті 80 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що він повинен бути вмотивованим.

Звертаючись із заявою про відвід судді, заявник наполягає на тому, що «іншими обставинами, які викликають сумнів у його неупередженості» є те, що за наслідками звернення судді Пархоменко І. О. до Офісу Генерального прокурора у зв`язку із ситуацією, що склалась під час судового засідання 03.02.2021 року у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/961/17, в якій він бере участь як представник позивача Дуриніної Р. О., Харківською обласною прокуратурою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 376 Кримінального кодексу України, що свідчить про упередженість до нього з боку судді і може негативно відбитися на ухваленні нею законного та обґрунтованого рішення у справі відносно ОСОБА_1 .

Отже, фактично він мотивує відвід судді наявністю відносно нього кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її зверненням по факту втручання у діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення, тобто за ознаками частини 1 статті 376 Кримінального кодексу України

Шляхом безпосередньої перевіривши відкритого електронного джерела офіційний веб-сайт Вищої ради правосуддя (розділ -Реєстр повідомлень суддів про втручання в діяльність) (https://hcj.gov.ua/intervention), встановлено, що дійсно 08.02.2021 року за допомогою електронних засобів зв`язку до Вищої ради правосуддя надійшло повідомлення про втручання в діяльність судді Нововодолазького районного суду Харківської області щодо здійснення правосуддя, зареєстроване за вхідним № 633/0/6-21.

Зі змісту повідомлення, надісланого до Вищої ради правосуддя та Генерального прокурора на виконання вимог частини 4 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», убачається, що в ході судового засідання у цивільній справі адвокат під час допиту свідка без дозволу головуючого голосно висловлював невдоволення питаннями, кричав, намагався надавати пояснення замість свідка, не реагував на зауваження суду, а потім сказав, що такий допит є підставою для звернення із скаргою до Вищої ради правосуддя. Посилаючись на імперативний припис пункту 9 частини 7 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя просила вважати це звернення повідомленням про втручання в діяльність судді та вжити передбачені законодавством України заходи щодо забезпечення дотримання принципу незалежності судової влади (а. с. 8, 9, 10 11 (справи щодо відводу).

Відстеженням реєстрації відправлень рекомендованими поштовими відправленнями у комп`ютерній програмі автоматизованій системі документообігу Нововодолазького районного суду Харківської області «Д-3» - встановлено, що за вихідним № 01-38/2/2021 від 08.02.2021 року на адрес Генерального прокурора (вулиця Різницька, будинок № 13/15, місто Київ, 01601) надіслане повідомлення про втручання в діяльність судді (а. с. 12 (справи щодо відводу).

Відповідно до довідки, складеної консультантом суду ОСОБА_9 та керівником апарату ОСОБА_10 на підставі відомостей автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» в провадженні судді Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_3 дійсно перебуває справа з єдиним унікальним № 631/961/17 (провадження № 2/631/36/21) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, як не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області,- «Про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням» (а. с. 15 (справи щодо відводу).

Одночасно з цим, довідкою, складеною помічником судді ОСОБА_3 Заїкою О. В., підтверджений факт участі у вказаній справі адвоката Майбороди С. С. (а. с. 13 (справи щодо відводу).

Отже, наведеним вище підтверджений факт наявності повідомлення судді про втручання в її діяльність під час відправлення правосуддя у цивільній справі з боку заявника відводу, зокрема, Генеральному прокурору України Венедиктовій І. В.

Крім того, під час пояснень, наданих суддею, якій заявлено відвід, підтверджений факт отримання нею листа за підписом Першого заступника керівника обласної прокуратури Лимара В., що зареєстрований за вихідним № 09/2/2-4381вих-21 від 12.03.2021 року на вихідний № 01-38/2/21 від 05.02.2021 та за вхідним № 1467/21-вх від 16.03.2021 року, про здійснення слідчим Слідчого відділення ГУ НП в Харківській області з 11.03.2021 року досудового розслідування в кримінальному провадженні за частиною 1 статті 376 Кримінального кодексу України після розгляду повідомлення про втручання в діяльність судді з метою перешкодити виконанню службових обов`язків адвокатом Майбородою С. С.

Відстеженням реєстрації вхідної кореспонденції у комп`ютерній програмі автоматизованій системі документообігу Нововодолазького районного суду Харківської області «Д-3» - встановлено, що за вхідним № 1467/21-Вх від 16.03.2021 року надійшов лист від Харківської обласної прокуратури (вихідний № 09/2/2-4381вих21 від 12.03.2021 року) про початок досудового розслідування за фактом втручання адвоката ОСОБА_11 в діяльність судді (а. с. 16 (справи щодо відводу).

Наведеним у повній відповідності із вимогами діючого законодавства України доведений факт внесення відомостей 11.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 376 Кримінального кодексу України, за наслідками розгляду повідомлення про втручання в діяльність судді Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_3 з метою перешкодити виконанню нею службових обов`язків адвокатом Майбородою С. С.

Зазначене дає підстави вважати наявним конфлікт інтересів в діяльності судді під час відправлення правосуддя у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/961/17 (провадження № 2/631/36/21) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, як не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківської області,- «Про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням».

Натомість суддею Пархоменко І. А. у поясненнях, наданих під час вирішення питання про заявлений їй відвід, зазначено, що нею вчинені необхідні дії щодо його вирішення у процесуальний спосіб, зокрема, роз`яснено про існування конфлікту по кожній справі, в якій бере участь адвокат Майборода.

Вказане узгоджується із технічними записами та журналами судових засідань, що досліджені суддею та долучені до матеріалів цієї справи (а. с. 17 43 49 52 (справи щодо відводу).

Проте суддею встановлено, що з 10 справ, які знадились в провадженні судді Пархоменко І. О. та у яких участь брав заявник, після розкриття інформації щодо наявності реального конфлікту, тільки у двох справах ним заявлено відвід, а саме: у справах про адміністративні правопорушення:

- з єдиним унікальним № 631/323/21 (провадження № 3/631/133/21) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_12 за вчинення проступку, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- з єдиним унікальним № 631/144/21 (провадження № 3/631/79/21) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення проступку, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу приписів статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі та ратифікованої Україною 17.07.1997 року відповідним Законом № 475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як визначає Конституція України, прийнята 28.06.1996 року в своїй статті 19, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Натомість авторитет суду та судових рішень у суспільній свідомості пов`язується з авторитетом судді, оцінкою його поведінки як у сфері судочинства, так і поза межами його професійної (службової) діяльності.

Професійна діяльність суддів, пов`язана з відправленням правосуддя, зобов`язує суддів демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, що означає добровільні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час здійснення правосуддя, так і поза залою судового засідання.

Правове регулювання правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів на рівні закону визначено, зокрема: Законом України «Про запобігання корупції», Законом України «Про судоустрій та статус суддів» та процесуальними законами Кримінальним процесуальним кодексом України тощо.

Також правове регулювання вирішення актуальних та нагальних питань здійснюється на рівні відповідних рекомендацій рішеннями Ради суддів України, що є вищим органом суддівського самоврядування, діє як виконавчий орган з`їзду суддів України й повноваження якої чітко визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та положенням про неї, затвердженим з`їздом суддів України.

Отже, Закон України «Про запобігання корупції» є основним законодавчим актом для врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, дія якого поширюється на суб`єктів, перелічених у статті 3, в тому числі і на суддів.

Ключове значення для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів мають положення статті 1 та розділу 5 вказаного Закону, яким передбачено основні способи врегулювання конфлікту інтересів.

При цьому припис частині 1 статті 35 зазначеного законодавчого акту України містить посилання на спеціальні норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що застосовуються до суддів як спеціальних суб`єктів конфлікту інтересів під час здійснення ними правосуддя.

Тобто для суддів встановлений спеціальний порядок дій у випадку конфлікту інтересів з метою його врегулювання і визначено Раду суддів України як єдиний орган, уповноважений на формування правил контролю за дотримання суддями законодавства про конфлікт інтересів та передбачено відповідальність суддів за недотримання вимог законодавства в цій частині.

Крім того, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює дисциплінарну відповідальність за порушення суддями правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів, а Кодекс України про адміністративні правопорушення адміністративну.

Згідно з нормами Закону України «Про запобігання корупції» для правильного застосування суддею заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у конкретному випадку необхідно встановлювати дві обов`язкові ознаки, які визначають поняття конфлікту інтересів у їх взаємозв`язку:

1) наявність приватного інтересу судді;

2) посадові повноваження судді.

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону приватним інтересом є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Немайновий інтерес, за визначенням цього ж закону, є інтересом, пов`язаним з особистими, сімейними, дружніми та іншими позаслужбовими стосунками судді.

Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок про те, що наявність у судді приватного інтересу приводить до виникнення потенційного чи реального конфлікту інтересів.

Реальний конфлікт інтересів створює суперечність між приватним інтересом та службовими чи представницькими повноваженнями судді, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання службових повноважень.

У судді реальний конфлікт інтересів виникає, як правило, при виконанні адміністративних функцій або інших функцій, не пов`язаних із здійсненням правосуддя, а також при отриманні конкретної справи на розгляд.

При цьому суддям слід розуміти, що конфлікт інтересів, який врегульовується у спосіб, визначений процесуальним законом, може бути тільки реальним конфліктом інтересів, оскільки існує суперечність між приватним інтересом судді та його посадовими (службовими) повноваженнями під час здійснення суддею правосуддя.

У всіх випадках судді зобов`язані діяти таким чином, щоб слугувати прикладом доброчесності для своїх колег та учасників судових проваджень, громадськості, тому несуть повну відповідальність за вирішення питань, пов`язаних з їх приватним інтересом, таким чином, щоб максимально запобігати конфлікту інтересів під час їх обрання/призначення на посаду судді та в процесі виконання ними функції зі здійснення правосуддя.

Способи врегулювання конфлікту інтересів визначені Порядком здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів та інших представників судової системи та його врегулювання, затвердженим Рішенням Ради суддів України № 2 від 04.02.2016 року (із змінами та доповненнями).

До цих способів згідно із пунктами 1 і 2 частини 1 статті 15 вказаного підзаконного нормативно-правового акту належать:

1) самовідвід та відвід в порядку, передбаченому процесуальним законодавством;

2) розкриття інформації про конфлікт інтересів, якщо після такого розкриття сторонами процесу або іншими зацікавленими особами йому не було заявлено відвід.

Відповідна позиція відтворена й у рішенні Ради суддів України № 75 від 04.11.2016 року «Про роз`яснення щодо наявності конфлікту інтересів», яка мовить про те, що при виникненні конфлікту інтересів під час судових проваджень у кримінальних, цивільних, адміністративних, господарських справах, або під час розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення способами врегулювання конфлікту інтересів є: розкриття суддею інформації про конфлікт інтересів, відвід і самовідвід.

Оскільки стаття 15 Кодексу суддівської етики наголошує, що суддя не повинен зловживати правом на самовідвід, а неупереджений розгляд справ є основним його обов`язком, то з метою запобігання зловживанням зазначеним правом, суддям рекомендовано, аналізуючи ступінь приватного інтересу, під час надходження справи до розгляду, вирішувати питання про можливість розкриття інформації про конфлікт інтересів як альтернативний спосіб урегулювання конфлікту інтересів, та чекати після такого розкриття реакції сторін процесу та інших зацікавлених осіб. Якщо після такого розкриття інформації жоден з учасників процесу не заявив відвід судді, то конфлікт інтересів вважається урегульованим.

Наведене правило підтверджено практикою європейських країн, тому оцінка характеру приватного інтересу та рішення про обрання конкретного процесуального способу врегулювання конфлікту інтересів залишається на розсуд самого судді.

Дотримуючись наведених рекомендацій Ради суддів України та положень профільних законів з питань конфлікту інтересів суддів та їх врегулювання у процесуальний спосіб, суддя Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_3 розкрила інформацію учасникам справи про наявність реального конфлікту інтересів між нею як суддею у справі з єдиним унікальним № 631/961/17 (провадження № 2/631/36/21) та представником позивача адвокатом Майбородою Сергієм Сергійовичем, проте останнім або іншими зацікавленими особами в день отримання відповідної інформації вперше жодних відводів не заявлено. З огляду на таке, конфлікт інтересів вважається врегульованим.

Між тим, в подальшому за тих самих обставин, які жодним чином з моменту розкриття інформації не змінились, користуючись правом, наданим йому чинним законодавством, адвокат Майборода заявляє відвід саме через наявність кримінального провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 376 Кримінального кодексу України.

Крім того, заявник, зазначаючи про можливі сумніви у неупередженості судді, не наводить жодних аргументів щодо цього, не зважаючи на пряму вказівку процесуального закону: «відвід повинен бути вмотивованим».

Також такий довід як існування кримінального провадження, в якому навіть жодній особі не висунуте обвинувачення, не може слугувати підставою для відводу судді.

Отже, заявлений відвід судді Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. О. в рамках справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить фактичних та підтверджених даних про існування обґрунтованих сумнівів в її неупередженості. Доводи заявника практично зводяться до констатації факту проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та його суб`єктивних міркувань з цього приводу й не є підставами для відводу судді.

Приходячи до такого, суддя ураховує зміст рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), що ухвалене 09.11.2006 року, де роз`яснено, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного, а також у справі «Хаушильд проти Данії» (заява № 10486/83), що ухвалене 24.05.1989 року, де зазначено, що суду не потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, враховуючу наведену сталу практику Європейського суду з прав людини, беручи до уваги зміст заяви про відвід та його підстави, ураховуючи недоведеність заявником наявності безсторонності судді, відсутність будь-яких достовірних відомостей про існування її прямої чи побічної заінтересованості у результаті розгляду справи з єдиним унікальним № 631/144/21 (провадження № 3/631/79/21) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя приходить до обґрунтованого висновку про те, що у задоволенні заяви захисника ОСОБА_1 - адвоката Майбороди С. С. про відвід судді Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. О. слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 13 і 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року Законом № 475/97-ВР; частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями); статтями 19 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) (із змінами та доповненнями); статтями 2, 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року; статтями 1, 3 й 35 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VІІ (із змінами та доповненнями); рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Швидка проти України» від 30.10.2914 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, «Білуха проти України» від 09.11.2006 року, «Енгель та інші проти Нідердандів» від 08.06.1976 року, «Озтюрк проти Німеччини» від 21.01.1984 року, «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року і «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 року; статтями 75, 76 і 80 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 року XI черговим з`їздом суддів України; Порядком здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів та інших представників судової системи та його врегулювання, затвердженим Рішенням Ради суддів України № 2 від 04.02.2016 року (із змінами та доповненнями); Рішеннями Ради суддів України № 34 від 08.06.2017 року «Про роз`яснення деяких питань щодо конфлікту інтересів» та № 75 від 04.11.2016 року «Про роз`яснення щодо наявності конфлікту інтересів»; Постановою Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», а також статтями 2, 7, 245, 246, 249, 252, 268, 283 285, 287 та 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями), -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви захисника Гаркуна Валерія Сергійовича, який притягується до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - адвоката Майбороди Сергія Сергійовича «Про відвід судді» - відмовити.

Копію постанови протягом трьох днів після її винесення вислати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її винесення.

Постанову винесено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко