Справа № 444/542/21 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 33/811/563/21 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 25 березня 2021 року,

з участю правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника правопорушника адвоката Медвідя В.О.

в с т а н о в и в:

цією постановою в задоволенні клопотання генерального директора ТзОВ «Трансмонолітавто» про передачу справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на розгляд трудового колективу ТзОВ «Трансмонолітавто» відмовлено.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 454,00 грн. судового збору в дохід держави.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 17 лютого 2021 року о 20:30 год. на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава-Руська М09 130 км керував ТЗ Мітсубіші Ланцер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає до скасування. Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 59 Конституції України розглянув справу у його відсутності та відсутності його захисника, який з поважних причин був відсутній в судовому засіданні, про що належним чином повідомив суд першої інстанції. Вказує, що суд першої інстанції відхилив клопотання ТзОВ «Трансмонолітавто», яке підтверджено усіма належними письмовими доказами по справі, без будь-якого на те обгрунтування.

Просить скасувати оскаржувану постанову, матеріали справи стосовно нього направити на розгляд трудового колективу ТзОВ «Трансмонолітавто»,, яке зареєстровано за адресою: мЛьвів, вул. Городоцька,367/2.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката Медвідя В.О. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі, а відтак, апеляційний суд вважає безпідставними покликання захисника правопорушника в своїй апеляційній скарзі на неповноту та необ`єктивність судового розгляду.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин встановлених судом є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким місцевим судом дана належна правова оцінка, і які не оскаржуються правопорушником та його захисником.

Що стосується покликання про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу ТзОВ «Трансмонолітавто», то таке, на думку апеляційного суду, не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Так, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке ставиться у провину ОСОБА_1 за своїм характером є грубим правопорушенням в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та небезпечним для інших його учасників.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч.1 ст. 21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Застосування положень вищезазначеної статті щодо особи, яка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, на думку апеляційного суду, суперечитиме меті законодавчого посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, чи за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, яка має каральний та стримуючий характер.

Принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачає особливий підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відтак, питання доцільності застосування того чи іншого заходу громадського впливу ґрунтується виключно на внутрішньому переконанні судді за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення та не є імперативним обов`язком судді чи суду.

Таким чином з огляду на характер вчиненого адміністративного правопорушення, значну суспільну небезпеку та його можливі наслідки, з врахуванням особи правопорушника ОСОБА_1 , а також зважаючи на мету застосування адміністративного стягнення, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для передачі матеріалів відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суддя районного суду підставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, обравши стягнення, яке згідно ст. 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 25 березня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання генерального директора ТзОВ «Трансмонолітавто» про передання справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на розгляд трудового колективу ТзОВ «Трансмонолітавто» та ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.