ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/384/21 Справа № 206/259/21 Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Грачова М.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2020 року о 15 год. 08 хв. в м. Дніпро, по вул. Електричній, 9 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mazda 323» д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився лікарем наркологом у встановленому законом порядку у медичному закладі КП «ОМПЦПЗ» ДОР, про що є висновок КП «ОМПЦПЗ» ДОР №5525 від 08.12.2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Грачов М.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та захисника, чим позбавив їх права доступу до правосуддя, надання пояснень та долучення доказів.

Посилається на те, що огляд було проведено з порушеннями, зокрема, у медичному закладі за допомогою Драгера встановили, що ОСОБА_1 не перебуває в стані алкогольного, проте вимагали додатково здати аналізи, при цьому скляна ємкість для аналізу була розпечатана, що ставить під сумнів результати досліджень.

Вказує, що огляд в порушення ч. 4 ст. 266 КУпАП відбувся через 3 год. 35 хв. після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Під час апеляційного перегляду адвокат Грачов М.С. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Додатково пояснив, що 28 листопада 2020 року він керував автомобілем Mazda 323 д.н.з. НОМЕР_1 у м. Дніпрі по вул. Електричній, 9, коли його було зупинено працівниками поліції. Вказує, що наркотичні засоби не приймав та не приймає. Зазначає, що 28 листопада 2020 року, у зв`язку з тим, що він захворів та вимушений був працювати, він вживав медичні препарати, назви не пам`ятає. ОСОБА_1 також вказує, що протокол відносно нього був складений з порушеннями.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку адвоката Грачова М.С., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Матеріали даного провадження вказують на те, що суд першої інстанції не забезпечив належний розгляд та постановлення законного і обґрунтованого рішення з огляду на наступне.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення була допущена неповнота з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові судді висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Допитаний під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, 28 листопада 2020 року він керував автомобілем Mazda 323 д.н.з. НОМЕР_1 у м. Дніпрі по вул. Електричній, 9, коли його було зупинено працівниками поліції. Зазначив, що знаходився в адекватному стані, не мав жодних ознак сп`яніння. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 пояснив, що наркотичні засоби не приймав та не приймає. Зазначає, що 28 листопада 2020 року, у зв`язку з тим, що він захворів та вимушений був працювати, він вживав медичні препарати, назви не пам`ятає. ОСОБА_1 також вказує, що протокол відносно нього був складений з порушеннями. Після цього без жодних підстав, не зважаючи на відсутність ознак передбачених в Інструкції поліцейські запропонували, ОСОБА_1 пройти медичний огляд в психоневрологічному диспансері, на що він погодився, оскільки не перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та не вживав ні алкоголю, ні наркотиків.

Апеляційний суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 , оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та п.2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року протокол про адміністративне правопорушення підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №414212 від 06.01.2021 року відносно водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, стало порушення ним п. 2.9 аПравил дорожнього руху України, встановленого за результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (висновок №5525 від 08.12.2020 року).

Отже, цей протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено уповноваженою посадовою особою пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення. Зокрема, як було зазначено вище, інкриміноване за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 діяння мало місце 28 листопада 2020 року о 15 год. 08 хв., та було підтверджено відповідним доказом 08 грудня 2020 року, коли був заповнений висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5525, яким підтверджено стан сп`яніння такого водія під час керування ним транспортного засобу, при цьому протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього було складено значно пізніше 06 січня 2021 року о 09 годині 15 хвилин, що в свою чергу тягне за собою недопустимість такого протоколу, оскільки він був оформлений з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом.

Крім того, як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 28 листопада 2020 року о 15 год. 08 хв., йому було запропоновано пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі, на що останній погодився. В той же день, о 18 год. 43 хв. ОСОБА_1 був доставлений до КП ОМПЦПЗ ДОР, де останній пройшов тест за допомогою алкотестеру Драгер, яким було зафіксовано відсутність алкогольного сп`яніння у водія. Після цього, лікарем було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест на встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я здійснюється на пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Таким чином, як вбачається з наданих матеріалів, з моменту зупинки ОСОБА_1 і до проведення огляду у спеціалізованому медичному закладі пройшло 3 години 35 хвилин.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та пояснень наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні, судом апеляційної інстанції було зроблено запит до КП Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром Дніпропетровської обласної ради стосовно способу проведення медичного огляду водія ОСОБА_1 для встановлення стану сп`яніння.

Крім того, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №5525 у обстежуваної особи ОСОБА_1 за результатами огляду було зафіксовано перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння, внаслідок вживання «похідних фенілалкіламінів».

Так, з хімічної точки зору «фенілалкіламіни» та «похідні фенілалкіламінів» - є термінологічними синонімами, які мають однакову сполуку і до складу яких входять, як лікарські препарати, так і контрольовані речовини.

Для встановлення кількісного показника вмісту речовини з групи «похідних фенілалкіламінів» необхідно застосовувати більш високоефективні методи дослідження, а саме: ВЕРХ (високоефективна рідинна хроматографія та Хроматомас-спектрометрія), які дадуть можливість конкретно ідентифікувати лікарський препарат або наркотичний засіб та визначити його кількість. При такому методі об`єктами дослідження можуть бути кров, сеча, слина та інші.

Як вбачається з матеріалів справи такого методу дослідження відібраних у ОСОБА_1 біологічних зразків не проводилось.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 "фенілалкіламіни" не віднесені до їх переліку.

Відповідно до п. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

В законодавстві України відсутній чіткий перелік лікарських препаратів, що заборонені до вживання особами, які керують транспортними засобами. Водночас існує значна кількість ліків, вживання яких може впливати на швидкість реакції та знижувати увагу.

Відсутність чіткого переліку лікарських препаратів, що заборонені до вживання особами, які керують транспортними засобами створює ситуацію невизначеності для будь-якої особи, що збирається керувати автомобілем, оскільки вона не може достатньо чітко та однозначно прогнозувати наслідки своїх дій та ризики застосування до неї санкцій з боку держави. Європейський суд з прав людини у таких випадках говорить про неякісність закону та відсутність такого критерію верховенства права як юридична визначеність. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - «ЄКПЛ»), а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - «ЄСПЛ»).

Будь-яке втручання у права людини має бути передбачене законом (це перший з критеріїв трискладового тесту, що застосовується ЄСПЛ під час оцінки дій держави/її представників під час розгляду спорів). Згідно з п. 108 рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; рішення від 06.09.2005): «...однією з вимог, яка випливає з вислову "передбачений законом" є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатись "законом", якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість - за необхідності за належної правової допомоги - передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія».

Під час апеляційного розгляду переглянуто диск з відеозаписами подій, який, було долучено до матеріалів справи.

Вказані відеозаписи не містять моменту зупинки водія ОСОБА_1 , працівники патрульної поліції не роз`яснили водієві причини його зупинки та його права і обов`язки.

Натомість відеозапис починається з того, як водієві ОСОБА_1 запропоновано вийти з автомобіля для проведення тесту на координацію рухів. Як вбачається, з вказаного відео, останній поводиться себе адекватно, мова не млява, руки не тремтять.

Наступний відеозапис містить лише спілкування патрульних поліцейських між собою.

Відеозапис не містить процедури проходження медичного огляду ОСОБА_1 в медичному закладі.

Оцінюючи докази, які наявні в матеріалах справи, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення с будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа] встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу адвоката Грачова М.С. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко