Справа № 357/3646/21 Головуючий в суді І інстанції - Гавенко О.Л.
Провадження № 33/824/3610/2021 Доповідач в суді ІI інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 20 березня 2021 року о 02 годині 45 хвилин, в м. Біла Церква, по провулку Гоголя, керував транспортним засобом Nissan Sentra, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянтом зазначено про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про суть вчиненого ним правопорушення, оскільки в ньому не зазначено від проходження огляду на стан якого сп`яніння він відмовився. Вважав, що наявний в матеріалах справи відеозапис також не містить відомостей про те, який порядок проходження огляду на стан сп`яніння йому було запропоновано. Крім того, на переконання апелянта, даний відеозапис не може бути визнаний достатнім доказом наявності в його діях порушень п. 2.5 ПДР України, оскільки він є фрагментарним, та на ньому не зафіксовано його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Вважав, що матеріали провадження не містять доказів керування ним транспортним засобом, а відтак на його думку, вимога працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною. Крім того, серед інших порушень, допущених працівниками поліції апелянтом звернуто увагу на не забезпечення його захисником під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, відсутність вільних пояснень свідків у протоколі, а також направлення протоколу до суду першої інстанції поза межами строків, передбачених ст. 257 КУпАП. За наведених обставин, просив скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Такий висновок підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 20.03.2021, в якому викладені обставини вчинення правопорушення, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно до якого водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів так і в медичному закладі, письмовими поясненнями свідків, іншими доказами.

Дослідивши вказані докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

За змістом ч.1 ст. 130 КупАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає, у тому числі, у разівідмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи те, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення вимог п.2.5 ПДР, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому не були роз`яснені права, не роз`яснено суть вчиненого правопорушення, не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається, що під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, у останніх виникла підозра щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» так і в закладі охорони здоров`я, однак останній відмовився від проведення огляду за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки та відмовився проходити огляд у медичному закладі. При цьому з відеозапису чітко вбачається, що працівниками поліції водію ОСОБА_1 роз`яснено його права, суть вчиненого правопорушення та вказана відмова була зафіксована за участі двох свідків, які були запрошені працівниками поліції.

Дії працівників поліції в даній ситуації є такими, які відповідають вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого визнання у якості доказу відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського є не обґрунтованими. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Із цього відеозапису вбачається те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як у медичному закладі так і на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не грунтуються на матеріалах справи. Так, із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 під час з`ясування обставин адміністративного правопорушення поліцейськими не висловлював жодних заперечень щодо того, що він не керував транспортним засобом. Крім того, до матеріалів справи долучено відеозапис з відео реєстратора, який був встановлений в автомобілі працівників поліції, з якого вбачаються обставини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Враховуючи викладене, посилання ОСОБА_1 на дану обставину в суді апеляційної інстанції свідчить про його намагання уникнути адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів ОСОБА_1 про незаконність вимоги поліцейських та відсутність у нього ознак сп`яніння, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції. І саме на стан алкогольного сп`яніння було запропоновано пройти огляд ОСОБА_1 .

Щодо доводів ОСОБА_1 про порушення його прав у зв`язку з незабезпеченням його захисником під час зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, то слід зазначити, що, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 працівниками поліції надавалась можливість запросити захисника, однак останній не скористався своїм правом.

Також не грунтуються на вимогах закону доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було вручено направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що, на його думку, свідчить про порушення працівниками поліції вимог закону. Так, суд звертає увагу на те, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейські не зобов`язані видавати йому відповідне направлення. У будь-якому разі, нормативні документи не містять категоричної норми, яка би зобов`язувала поліцейських видавати таке направлення за наявності відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 на направлення протоколу до суду першої інстанції поза межами строків, передбачених ст. 257 КУпАП не може бути підставою для закриття провадження у справі та не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року щодоОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька