Справа № 521/5542/21
Номер провадження 3/521/4149/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Крижановського О.В.

за участю секретаря Дженкова В.А.,

за участю:

представника Одеської митниці Держмитслужби ОСОБА_1 ,

адвоката Попової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу, що надійшла з Одеської митниці Держмитслужби за протоколом складеним відносно громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 08.05.2015 р., орган який видав Дарницький РВ ГУДМС України м.Києві, ІПН: , уродженця України, Київської області, м. Богуслав, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого водієм фірми «Лидер И Плюс» ООД (Болгарія, м.Варна, вул. Пирот 8-А), про порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України,

ВСТАНОВИВ:

Відносно громадянина України ОСОБА_2 30.12.2020 року складено протокол № 1316/50000/20 про порушення митних правил, передбачене ст. 472 МК України, яке полягає в наступному.

30.12.2020 року близько 12 години 25 хвилин в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці Держмитслужби по смузі руху «червоний коридор» прибув вантажний автомобіль марки «IVECO DAILYY50 C№ZCFC50A, який прямував з Украз України (м.Бровари, Київська область)до Болгарії (м.Варна) під керуванням водія фірми «Лидер И Плюс» ООД (Болгарія, м.Варна, вул. Пирот 8-А), громадянина України ОСОБА_2 , з вантажем «вироби меморіальні, деталі для пам`ятників з габбро (плита)».

Після проведення усного опитування громадянина України ОСОБА_3 , на підставі оцінки та аналізу ризиків, під час спільного з представниками ДПСУ поглибленого догляду даного транспортного засобу та особистих речей водія громадянина України ОСОБА_2 , в його особистій сумці серед документів було виявлено наявність незадекларованої іноземної валюти в еквіваленті 33 250 Євро.

Виявлена валюта перевищує дозволену до вивезення норму готівки, визначена постановою Національного банку України №3 від 02.01.2019 року, а також підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України та у відповідності до п.18 постанови Національного банку України №5від 02.01.2019 р. потребує наявності при переміщенні документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на ту суму, що перевищує 10000 Євро, чим громадянин України ОСОБА_2 порушив вимоги ст.8 Закону України «Про валюту та валютні цінності».

Документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на ту суму, що перевищує еквівалент 10000 Євро, громадянином України ОСОБА_2 надано не було.

З письмових пояснень ОСОБА_2 вищевказана готівка належить йому особисто.

Таким чином, на думку митного органу, громадянин України ОСОБА_2 порушив порядок проходження митного контролю та здійснення митного оформлення, яким обмежено переміщення готівки через митний кордон України відповідно до ч. 3 ст. 197 МК України та Постанови Правління Національного банку України № 148 від 27.05.08 року (із змінами та доповненнями), якою затверджено Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, а саме: не задекларував готівку у повному розмірі.

Під час розгляду справи представник Одеської митниці ДФС підтримав обставини, викладені в протоколі та просив суд застосувати до громадянина ОСОБА_2 санкції, передбачені ст. 472 МК України.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, але з`явився його представник, який надав письмові пояснення, з яких вбачається , що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення , наполягаючи на тому, що ОСОБА_2 не передбачав можливості настання будь-яких негативних наслідків від факту наявності у нього при собі валютних цінностей (33 250 євро) та тим паче не усвідомлював протиправного характеру цього факту, більше того, не мав наміру здійснювати та не здійснював їх переміщення без інформування про це працівників митниці. ОСОБА_2 обрав «червоний коридор», тим самим повідомивши, що переміщує через митний кордон України товари в обсягах, що підлягають оподаткуванню митними платежами або підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо вивезення за межі митної території України. Під час усного опитування він самостійно повідомив працівників митниці про наявність у нього валютних цінностей у розмірі 33 25- Євро, що перевищує дозволену для вивезення норму готівки, вказані грошові кошти ОСОБА_2 не переховував. Захист, посилаючись на відсутність уОСОБА_2 будь-якого умислу на вчинення порушення митного законодавства, посилаючись на положення ст. 268, 560 Митного кодексу України, звертаючи увагу на те, що недекларування 23 250 Євро, які були необхідні йому в особистих цілях, не призвело і не могло призвести до заниження сум, які мають сплачуватись до бюджету, просив відмовити у притягненні вказаної особи до відповідальності.

Суд, заслухавши учасників провадження у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений митним кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (ч. 1 ст. 458 МК України).

Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація.

У відповідності до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Відповідно достатті 68 Конституції Україникожен зобов`язаний неухильно додержуватисяКонституції Українита законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідальність за порушення митних правил за ст. 472 МК України, наступає за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Вказаною статтею чітко встановлений перелік дій особи, які складають порушення вимог ст. 472 МК України і утворюють склад адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.472 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Факт вчинення адміністративного правопорушення стверджується також наступними даними: протоколу про порушення митних правил №1316/50000/20 від 30.12.2020 року, описом предметів, актом прийому-передачі від 31.12.2021 року та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Згідно з п.17Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005року №8зі змінами «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставіст. 22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Відповідно до ст.ст.33-35 КУпАПпри накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

З огляду на зазначені обставини та практику Європейського Суду з прав людини вбачаються підстави для висновку, що застосування штрафу і конфіскації предметів порушення митних правил, що передбачено санкцією ст.472 МК України як безальтернативне стягнення, в даному випадку буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі «правопорушення та відповідальності».

Є очевидним, що ОСОБА_2 допустив відповідне порушення Закону та подав декларацію з відомостями про товар та не приховува грошові кошти, які перебували у сумці із документами, без ознак приховування. Разом з тим, суддя вважає, що не декларування грошових коштів у сумі 33 250 Євро, хоча формально і містить ознаки правопорушення, передбаченого ст. 472 КУпАП але через малозначність не становить суспільної небезпеки та не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди суспільству та державі.

Розглядаючи вказану справу, суддя не може не звернути увагу на ту обставину, що суд (суддя) при розгляді будь-якої справи (провадження) повинен бути як об`єктивним, так і здатним втілювати потреби громадянського суспільства, а не тільки політичну волю, виражену в законі.

У цьому аспекті судовий захист це головна гарантія реалізації встановлених Конституцією і відповідними Законами прав і свобод особи.

Ключовою метою декларування, як складової державної митної політики є захист митних інтересів та забезпечення митної безпеки України, захист внутрішнього ринку, розвитку економіки України.

Окрім того, держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки хоча і не було задекларовано 33 250 Євро, однак в подальшому митним органом був виявлений факт такого недекларування. Натомість для громадянина ОСОБА_2 юридичні наслідки будуть не тільки у вигляді конфіскації майна але й штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, що на думку судді є не тільки суворим стягненням але й непропорційним скоєному порушенню.

Оскільки правопорушення вчинене гр. ОСОБА_2 є очевидно малозначним, яке не містить великої суспільної небезпеки як для суспільства так і для суспільних відносин, суддя вважає за необхідне звільнити порушника ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Вказане судове рішення буде очевидним попередженням особи про недопустимість в подальшому допускати подібні порушення вимог Закону.

Таким чином, враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, є очевидно малозначним, яке не містить великої суспільної небезпеки як для суспільства так і для суспільних відносин, суддя вважає за необхідне звільнити порушника ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Вказане судове рішення буде очевидним попередженням особи про недопустимість в подальшому допускати подібні порушення вимог Закону.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність є скоєння особою правопорушення вперше, а також малозначність правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

Закриваючи провадження по справі, суддя не стягує судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

Керуючись ст. ст. 268, 460, 472 МК України, ст. 22 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.472МК України та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 472 МК України закрити.

Вилучені, згідно протоколу про порушення митних правил№ 1316/50000/20 від 30.12.2020 року вилучені речі, грошові кошти повернути власнику або володільцю чи уповноваженій ними особі, без відшкодування витрат у справі про порушення митних правил.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Суддя Крижановський О.В.