П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/207/21

Провадження №3/377/58/21

22 квітня 2021 року суддя Славутицького міського суду Київської області Бабич Н.С., за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, що надійшла від відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,-

У С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом серії АПР 18 № 202468 від 16.03.2021 року, ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 2014 року народження, що призвело до того, що остання 09.03.2021 року залишила без нагляду свого сина та не забезпечила умов для проживання і повернулася додому 14.03.2021 року. Правопорушення вчинила повторно протягом року, відповідальність передбачена ч. 2 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Враховуючи, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою для розгляду даної справи за правилами ст. 268 КУпАП, то справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, вважаю необхідним зробити наступний висновок.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 184 КУпАП встановлена відповідальність за вчинене правопорушення за ознаками ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АПР № 202668 від 16.03.2021 року, в якому відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності;

- письмову заяву ОСОБА_3 від 09.03.2021 року в якій вона просить провести перевірку та притягнути до адміністративної відповідальності її дочку ОСОБА_1 , за те, що вона не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини ОСОБА_2 2014 року народження, зловживає спиртними напоями та залишає свою дитину без догляду. Дитиною займається, водить до дитячого садочка та доглядає дід ОСОБА_4 ;

- письмові пояснення ОСОБА_3 від 09.03.2021 року, відповідно до яких 09.03.2021 року вона повернулася додому із Польщі, де перебувала на заробітках, оскільки їй зателефонував її чоловік ОСОБА_4 , який повідомив, що її донька ОСОБА_1 не займається вихованням свого сина, зловживає спиртними напоями та уже майже тиждень не з`являється додому. З даного приводу вона вирішила звернутися до поліції, оскільки хоче, щоб її доньку позбавили батьківських прав;

- письмові пояснення, відібрані дільничним офіцером відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області Хоменком С. у ОСОБА_1 , які не містять дати та підпису останньої, з яких вбачається, що з 09.03.2021 року по 14.03.2021 року вона дійсно була відсутня дома і знаходилася з її друзями за містом. Свого неповнолітнього сина взяти не могла, так як це були робочі дні і він повинен був відвідувати дитячий садок. За час її відсутності дитиною опікувався її батько ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю. По приїзду бабусі ОСОБА_3 знову почався неспокій у їхньому домі, так як остання налаштовує проти неї її малолітнього сина, не дає з ним спілкуватися та принижує її перед сусідами;

- копію постанови Славутицького міського суду Київської області від 08 грудня 2020 року, що набрала законної сили, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Згідно з протоколом серії АПР 18 № 202468 від 16.03.2021 року, ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 2014 року народження, що призвело до того, що остання 09.03.2021 року залишила без нагляду свого сина та не забезпечила умов для проживання і повернулася додому 14.03.2021 року.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу, було порушено вимоги ст. ст. 251, 255, 266 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.184 КУпАП.

Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 у період з 09.03.2021 року по 14.03.2021 року залишила свого малолітнього сина ОСОБА_5 без нагляду та не забезпечила необхідних умов його життя, навчання та виховання.

Заява ОСОБА_3 та її письмові пояснення не можуть підтверджувати зазначений факт, оскільки надані 09.03.2021 року, між тим як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначений період, протягом якого дитина ОСОБА_6 був залишений без належного нагляду, з 09.03.2021 року по 14.03.2021 року. Крім того, письмові пояснення заявника ОСОБА_3 з приводу залишення її дочкою ОСОБА_1 без догляду малолітнього сина ОСОБА_5 обґрунтовуються тим, що про це їй повідомив саме чоловік ОСОБА_4 , проте у заяві також вказано, що дитина ходить до дитячого садка та доглянута дідусем ОСОБА_4 .

Щодо письмових пояснень, відібраних дільничним офіцером відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області Хоменком С. у ОСОБА_1 , слід зазначити, що вони не можуть вважатися належним та допустимим доказом у справі, оскільки не містять дату їх надання останньою та її підпису, як і підпису особи, яка відібрала пояснення. Разом з тим, особою, уповноваженою на складання протоколу не були перевірені обставини, викладені у цих поясненнях шляхом зібрання належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 залишила свого малолітнього сина без належного нагляду за обставин, викладених у протоколі.

Не зважаючи не те, що усі письмові докази, які знаходяться у справі містять посилання на слова та дії ОСОБА_4 , його пояснення з приводу обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у справі відсутні.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року у справі № 1-34/2010 щодо адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи, крім складеного протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні належні та достатні докази того, що ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 2014 року народження, та з 09.03.2021 року залишила його без нагляду, не забезпечила йому умов для проживання і повернулася додому 14.03.2021 року, керуючись принципом верховенства права, закріпленого у статті 8 Конституції України, вважаю, що немає достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. С. Бабич