КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 754/8323/20
Номер провадження: 33/824/272/2021
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 лютого 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 23.06.2020 в 01:40 годин ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом - автомобілем Mitsubishi Lanzer д/з НОМЕР_1 на перехресті пр. Маяковського та вул. Драйзера в м. Києві, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням матеріального та процесуального права, оскільки судом не дотримано вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Зокрема, як зазначає апелянт, судом не прийнято до уваги, що складанню протоколу про адміністративне правопорушення передувала дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 23.06.2020 близько 00:15 годин на перехресті пр. Маяковського та вул. Драйзера, у результаті того, що він не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автодорожнім відбійником, внаслідок якої він та його пасажир ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження. Після чого було викликано працівників поліції та карету швидкої допомоги, яка забрала останню до медичного закладу, а він знаходився на місці пригоди весь час поки працівники поліції проводили огляд місця події, який тривав протягом трьох годин, і протягом цього часу ніяких пропозицій щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння від працівників поліції не надходило, і лише приблизно о 03.30 годині, працівники поліції запропонували йому на місці пригоди пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, як вказує апелянт, він, посилаючись на п. 8 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наполягав на огляді у медичному закладі, проте, працівники поліції відмовили йому та в порушення п. 9 розділу 2 Інструкції, не забезпечили його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому, як звертає увагу апелянт, поліцейські склали протокол про відмову від огляду на стан сп`яніння, зупинивши два автомобілі служби таксі, водії яких були залучені у якості свідків, однак вказані особи не бачили ні автомобіль, яким він керував, ні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки після неї пройшло більше 3 годин, і вказане викликає сумніви щодо неупередженості цих свідків, яких суд першої інстанції при винесенні постанови не викликав та не досліджував їх показання.

Також, апелянт зазначає про те, що для забезпечення його права на захист під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, він неодноразово просив у працівників поліції викликати його адвоката, оскільки у його мобільному телефоні сіла батарея, проте, останніми його прохання було проігноровано.

Просить звернути увагу апелянт і на те, що до суду першої інстанції 24.07.2020 року ним було направлено клопотання, на підставі ч. 2 ст. 276 КУпАП щодо зміни підсудності справи та передання її за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харків, тобто за місцем його проживання та місцем обліку його транспортного засобу, проте, суд у задоволенні вказаного клопотання відмовив, чим порушив його право на захист.

Посилається апелянт серед іншого і на те, що через встановлений йому лікарем діагноз, він не міг прибувати для участі у розгляді справи Деснянським районним судом м. Києва, і до суду ним були надіслані відповідні клопотання про відкладення, і 28.07.2020 та 13.08.2020 вони були задоволені, проте, 08.09.2020 його клопотання від 07.09.2020 про перенесення слухання по справі з довідкою лікаря про продовження лікування судом було проігноровано та прийнято рішення без його участі, що свідчить, на думку апелянта, про порушення судом ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується не тільки протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 537946 від 23 червня 2020 року, який було складено щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а й іншими зібраними по справі матеріалами, зокрема: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також даними відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», а також у закладі охорони здоров`я.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, який розглядав дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено пунктами 6, 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

У відповідності до вимог, передбачених п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вимог зазначених вище нормативно-правових актів та встановлених судом фактичних обставин справи, дозволяє зробити висновок про те, що водій транспортного засобу, в даному випадку ОСОБА_1 , у разі виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, за вимогою поліцейського, повинен був пройти огляд на стан такого сп`яніння у закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду з надуманих підстав, поліцейський в присутності двох свідків, у відповідності до вимог законодавства, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначив ознаки алкогольного сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

Що ж стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що свідки вказані у поясненнях, не бачили ні автомобіль, яким він керував, ні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки після неї пройшло більше 3 годин, і вказане викликає сумніви щодо неупередженості цих свідків, то сама по собі ця обставина не може свідчити про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, оскільки в апеляційній скарзі не наведено обставин, які б могли викликати сумніви у достовірності фактичних обставин справи, встановлених за участю вказаних свідків.

Більш того, своїми підписами вказані свідки підтвердили обставини, зафіксовані не лише в їх письмових поясненнях, а й в протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 в їх присутності, а сам ОСОБА_1 не заперечує того факту, що вказані свідки були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

Безпідставними слід визнати і доводи апеляційної скарги про те, що відмовою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зміну підсудності справи, суд першої інстанції порушив його право на захист, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено порушень правил підсудності, передбачених ч. 1 ст. 276 КУпАП, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції визнає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що оскаржувану постанову було винесено на неперевірених у судовому засіданні доказах, з порушенням принципів всебічності, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та її вирішення у точній відповідності із законом.

У зв`язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 вересня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Броновицька О.В.