Єдиний унікальний номер №354/313/21
Провадження №3/943/303/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши матеріали, які надійшли від т.в.о. начальника Яремчанського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 .

за ст. 130 ч. 1 КУпАП -

встановив :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 458214 від 13.02.2021 року, ОСОБА_1 13.02.2021 року о 21.47 год. в с. Яблуниця по вул. Героїв Майдану, неподалік маркету «НОРМА», керував автомобілем «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про отримання поштового відправлення.

Захисник Скоробогатий М.В. у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не підтверджений жодними доказами. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, двох свідків, які б мали бути присутніми під час такого огляду, або відмови від його проходження, на місці зупинки автомобіля не було. Натомість були присутні інші свідки, які підтверджують наведену позицію. Крім того, всупереч вимогам інструкції протокол про адміністративне правопорушення складений без участі ОСОБА_1 , від підписання такого протоколу він не відмовлявся. Працівники поліції після зупинки повернули йому посвідчення водія та документи на автомобіль і дали згоду на продовження ним руху за кермом автомобіля, що свідчить про відсутність навіть ознак алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на відеозаписі. Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції висновок про перебування особи в стані сп`яніння проведений не у відповідності до вказаних нормативних документів є недійсним. Протокол складений безпідставно з грубим порушенням вимог закону.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, вислухавши позицію захисника, суд дійшов висновку, що провадження по даній справі необхідно закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частинами 1-5 ст. 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння та виявлення такого стану регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Аналогічні норми передбачені «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Згідно п. 22 Розділу ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

В судовому засіданні захисником було долучено до матеріалів справи пояснення ОСОБА_2 , відібране адвокатом на підставі п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно пояснення ОСОБА_2 він перебував на відпочинку в м. Яремче Івано-Франківської області. Приблизно о 22.00 год. він зі своїм знайомим вийшов у магазин та побачив, що працівники поліції зупинили автомобіль ОСОБА_1 він підійшов до них та намагався з`ясувати, що сталося. На місці зрозумів, що працівники поліції вимагають у ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження такого огляду за допомогою алкотестера «Драгер» ОСОБА_1 відмовився та виявив бажання проїхати для проходження огляду до медичного закладу Яремчанської лікарні. Працівники поліції не відвезли його в лікарню. Він особисто поспілкувався з працівниками поліції, переконав їх, що ОСОБА_1 тверезий. Тоді працівники поліції повернули ОСОБА_1 його документи, а саме посвідчення водія та техпаспорт. Тоді ОСОБА_1 сів у свій автомобіль та поїхав, а він пішов у власних справах. Під час описаних подій інших осіб, крім двох працівників поліції, його, його знайомого, ОСОБА_1 з дружиною та двома дітьми на місці події не було. Жодних документів працівники поліції не складали.

До протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції долучено CD-диск який містить відеозапис нагрудної камери поліцейського.

В судовому засіданні оглянутий даний відеозапис. Згідно показників, зафіксованих на відеозаписі такий проведено 13.02.2021 року з 21:47:53 години до 22:02:52 години. Загальна тривалість відеозапису 15 хвилин.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 458214 від 13.02.2021 року ОСОБА_1 керував автомобілем о 21.47 год. та був зупинений, тобто години зображені на відеозаписі, співпадають з часом, зазначеним у протоколі.

Матеріали справи містять пояснення свідків, зазначених у протоколі, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно пояснень яких 13.02.2021 року о 21.52 год. в с. Яблуниця по вул. Героїв Майдану вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 , який в їх присутності відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі.

Разом з тим в матеріалах наявний акт огляду за підписом вказаних свідків, згідно якого ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки автомобіля.

До протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції долучено направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, яке містить інформацію про те, що таке виписане 13.02.2021 року о 21.53 год.

Отже, з аналізу відеозапису та вказаних документів слід зробити висновок, що усі події, які працівниками поліції зафіксовано в документах, мають бути відображені на відеозаписі нагрудної камери поліцейських, який долучених до протоколу.

Під час перегляду відеозапису, який тривав протягом 15 хвилин, судом не встановлено обставин, зафіксованих працівниками поліції у документах. Зокрема на відеозаписі відсутні свідки, в присутності яких ОСОБА_1 ніби то відмовлявся від проходження огляду, відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 не висловлював, жодних документів у зазначені працівниками поліції години на місці зупинки автомобіля не складалося.

Разом з тим суд звертає увагу, що на відеозаписі видно, що документи ОСОБА_1 , а саме посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль, знаходяться в руках працівника поліції, що свідчить про їх передачу ОСОБА_1 у відповідності до вимог ПДР України, працівникам поліції.

Натомість, у протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції зазначено, що документи у ОСОБА_1 не вилучались. Також, працівниками поліції у протоколі та направленні на огляд зазначено, що особа ОСОБА_1 встановлена за допомогою програми «ДІЯ».

Крім того, на відеозаписі подій видно, що свідок ОСОБА_2 присутній на місці події від початку відеозапису і до його завершення, тобто протягом усіх 15 хвилин, зафіксованих на цьому відеозаписі.

Сукупність вказаних фактичних даних та досліджених судом доказів з точки зору їх належності і допустимості дає суду підстави вважати недопустимими доказами: протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 458214 від 13.02.2021 року, рапорт працівників поліції, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які до того ж виготовлені на заздалегідь заготовлених бланках, акт огляду, направлення на огляд.

Натомість суд надає віри поясненням захисника в інтересах ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , які узгоджуються з відеозаписом, зафіксованим нагрудною камерою поліцейських.

Наведені факти є достовірними, не викликають сумніву, оскільки підтверджені належними і допустимими доказами, дослідженими та оціненими судом.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, такий огляд і його результати є недійсними і не можуть використовуватися судом для доведення вини, як і факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

В даному випадку судом встановлено грубе порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння, визначеної ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

На підставі ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед іншого вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності усі докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення та доводи захисника, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджений належними і допустимими доказами при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, судом встановлено порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, що є суттєвим в даній категорії справ, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КпАП України, суддя -

постановив :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, за ч.1ст. 247 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Львівської області через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Б. М. Журибіда