П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/253/21

Провадження №3/943/183/2021

23 квітня 2021 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Шендрікова Г.О., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділення № 2 Золочівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, не працюючої, зареєстрованою в АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 ,

за ст. 173 КУпАП,

встановив :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 110445 від 10.02.2021 року, 25.01.2021 року, близько 15.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні Буського районного суду завдала одного удару долонею по обличчю своєму колишньому чоловіку ОСОБА_2 , чим своїми діями здійснила дрібне хуліганство, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Захисник Скоробогатий М.В. у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , винуватість підзахисної у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП заперечив та заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки на його думку, жодних конфліктів під час судового засідання у справі № 943/54/20 не відбувалося, дії ОСОБА_1 працівником поліції, який складав протокол, кваліфіковані не правильно, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення. На думку захисту зала судового засідання не може прирівнюватись до громадського місця, оскільки, незважаючи на відкритість і гласність судових засідань, такі приміщення підпадають під спеціальні охоронювальні заходи. Поведінка осіб, які перебувають у залі судового засідання під час слухання справ, регулюється спеціальними нормами поведінки, непритаманними громадським місцям, а їх порушення підлягає іншій кваліфікації. А в даному випадку, під час впровадження карантинних заходів в Державі, доступ до приміщень судів був обмежений, що не дає можливості кваліфікувати їх як громадські місця.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, вислухавши позицію захисника, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду даної справи судом досліджено наступні докази:

- заява ОСОБА_2 , у який останній просить вжити заходів до його колишньої дружини, котра 25.01.2021 року під час судового засідання в Буському районному суді Львівської області спричинила конфлікт під час якого вдарила його рукою в ліву сторону голови. З даного приводу в лікарню не звертався.

- пояснення ОСОБА_2 , під час відібрання якого він пояснює, що розлучився з ОСОБА_1 після розлучення ОСОБА_1 не хоче виписуватись з належного йому будинку. Він найняв адвоката та подав до суду позовну заяву про примусове виселення. 25.01.2021 року о 15.00 год. було призначене судове засідання, яке відбувалося в Буському суді. Під час даного судового засідання його колишня дружина спричинила конфлікт під час якого вдарила його рукою в ділянку голови в ліву скроню. З даного приводу в заклад охорони здоров`я не звертався а вирішив звернутися в поліцію, щоб прийняти міри до колишньої дружини.

- пояснення ОСОБА_1 , яка повідомила, що в Буському районному суді Львівської області перебуває справа за позовом її колишнього чоловіка до неї про виписку її з будинку чоловіка в с. Задвір`я. 25.01.2021 року о 15.00 год. відбувалося судове засідання у даній справі. Під час засідання вона завдала одного удару своєму колишньому чоловіку долонею по щоці.

- довідка бази даних АІС «АПРА» про те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувалась.

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 110445 від 10.02.2021 року.

Інших документів матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

В даному випадку слушною є позиція захисника з приводу перебування зазначених вище осіб не у громадському місці, а також відсутності доказів, які б свідчили, що протиправні дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Разом з тим, у чинному КУпАП наявна правова норма, а саме ч. 1 ст. 185-3, відповідно до якої неповага до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

З наданих суду пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що обставини події наближені саме до дій, які містять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП.

Разом з тим судом встановлено, що в провадженні Буського районного суду Львівської області знаходилася цивільна справа № 943/54/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування

житловим приміщенням. Судове засідання у справі було призначене на 25.01.2021 року на 15.00 год. В судовому засіданні брали участь ОСОБА_2 та його представник, ОСОБА_1 та її представник. Головуючим у судовому засіданні був суддя Журибіда Б.М., секретар Гута О.С.

Під час вказаного судового засідання уповноваженими на те особами, в тому числі складом суду, який розглядав справу, не було зафіксовано жодних порушень. До адміністративної відповідальності з даного приводу ніхто не притягувався, в тому числі і ОСОБА_1 . Будь-якої інформації з даного приводу не зафіксовано і в електронній системі документообігу суду.

Згідно з ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед іншого вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відтак, оскільки суд позбавлений можливості кваліфікувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належних і допустимих доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП особами, уповноваженими на складання такого протоколу до матеріалів справи не долучено, суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, тому суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою докази, висновки чи неспростовані презумпції факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності усі докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення та доводи захисника, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, тому провадження у справі у цій частині підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КпАП України, суддя

постановив :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 КУпАП закрити за відсутністю у її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Львівської області через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Г. О. Шендрікова