ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21 квітня 2021 рокуСправа №: 695/335/21
Номер провадження 3/695/537/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченко М.Ю., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №492789 від 03.02.2021 року, ОСОБА_1 , 03.02.2021 р. о 13-10 год., м. Золотоноша по вул. Горького,44, керував автомобілем «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю, нестійка хода). Від проходження освідування в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він не перебував за кермом в стані алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від проходження освідування після зупинки транспортного засобу. Зауважив, що йому пропонували пройти освідування після доставки його у райвідділ поліції. Вказав, що 03.02.2021 р. він разом з товаришем, який керував автомобілем, поїхали на пункт приймання металобрухту. Там у нього виник конфлікт з чоловіком, який викликав наряд поліції. Працівники поліції приїхали та забрали його до райвідділу. В райвідділі йому запропонували пройти освідування, на що він відмовився.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона перебувала 03.02.2021 р. в Золотоніському райвідділі поліції з приводу написання заяви щодо ДТП. До неї підійшов працівник поліції, який повідомив їй, що ОСОБА_1 керував в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. Після даної інформації вона підписала пояснення, складені працівником поліції. Свідок ствердила в судовому засіданні, що вона особисто не бачила, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції та на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння відмовився це зробити. Йому пропонували пройти освідування в райвідділі, на що він відмовився. Свідок зазначила, що зовнішніх ознак сп`яніння ОСОБА_1 не мав, наявність запаху алкоголю від нього вона не перевіряла.

Свідок ОСОБА_4 ствердив суду, що 03.02.2021 саме він керував автомобілем «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 . Даний автомобіль належить ОСОБА_1 , але того дня ОСОБА_5 попросив його покерувати ним. Вони разом з ОСОБА_1 їхали з Черкас та заїхали на пункт приймання металобрухту. Там в ОСОБА_5 виник з кимось конфлікт. Приїхав наряд поліції і ОСОБА_1 з поліцейськими на їхньому автомобілі поїхав в райвідділ. Свідок чекав його на авто під райвідділом поліції.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що він був свідком конфлікту ОСОБА_1 з кимось. Приїхали працівники поліції, розмовляли про щось з ОСОБА_1 , а потім всі разом сіли в поліцейське авто і поїхали. Свідок не чув чи пропонували працівники поліції пройти освідування ОСОБА_1 . Хто був за кермом автомобіля «БМВ» свідок не бачив.

У судове засідання викликався свідок ОСОБА_3 , але в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступні обставини.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За положенням ст.245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, так і у справах про адміністративні правопорушення, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Будь-які докази, які б підтвердили факти, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення матеріли справи не містять.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положення ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Оскільки свідок ОСОБА_3 , якого зазначено в протоколі, для надання пояснень до суду не з`явився, свідок ОСОБА_2 ствердила суду, що не була свідком тих обставин, що зазначені в протоколі, а лише підписала пояснення, написані працівником поліції та була свідком того, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції, яка була висловлена в Золотоніському райвідділі поліції, відмовився від проведення освідування, відеодокази відмови від освідування на місці зупинки транспортного засобу відсутні, зважаючи, що свідок ОСОБА_4 ствердив суду, що автомобілем 03.02.2021 р., керував він, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена та не підтвердилася доказами, здобутими під час судового розгляду справи.

Відповідно до ст. п.1 ч.1 ст.247 провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вище викладеним, враховуючи, що в суду виникли сумніви щодо реальності вчинення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, правопорушення, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.130, 247, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя М.Ю. Степченко