Справа № 491/356/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2021 року м. Ананьїв
Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков Олег Олександрович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , не працюючу, мешканку АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалась,
ВСТАНОВИВ:
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що громадянка ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній в період часу з 11 січня 2021 року по теперішній час не відвідує заняття в Одеському професійно-технічному училищі машинобудування та не відвідує дистанційне навчання, за що передбачена відповідальність громадянки ОСОБА_1 , як матері, за ст.184 КУпАП.
За вказаним фактом інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Подільського РУП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2021 року серії ВАБ №149954 за ст.184 ч.1 КУпАП.
Справа надійшла до суду 23 квітня 2021 року.
Після надходження до суду справу про притягнення громадянки ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, з урахуванням того, що вона була сповіщена про дату та місце розгляду справи в протоколі про адміністративне правопорушення, було призначено до розгляду на 28 квітня 2021 року на 16 годину 30 хвилин.
28 квітня 2021 року ОСОБА_1 до суду до закінчення робочого часу згідно графіку роботи Ананьївського районного суду Одеської області не з`явилася, причину неявки не повідомила.
При цьому, суд бере до уваги той факт, що громадянці ОСОБА_1 достеменно відомо про складення відносно неї вище вказаного протоколу про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2021 року за ч.1 ст.184 КУпАП, про що свідчать її письмові пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення та підпис про те, що вона ознайомлена з місцем та датою розгляду справи.
З наведеного також вбачається, що громадянці ОСОБА_1 достеменно відомо, що розгляд справи за вище зазначеним протоколом про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2021 року за ч.1 ст.184 КУпАП здійснюється Ананьївським районним судом Одеської області, оскільки в протоколі зазначена інформація про те, що розгляд справи відбудеться у Ананьївському районному суді Оденської області 28 квітня 2021 року.
Суд приймає до уваги положення ч.2 ст.38 КУпАП, якою визначено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Також, суд бере до уваги, що пунктом «с» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особі гарантовано право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
Водночас, статтею 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Стаття 17 була включена до Конвенції, оскільки неможливо виключати, що особа або група осіб намагатимуться покладатися на права, закріплені в Конвенції, для отримання права на здійснення діяльності, спрямованої на знищення тих самих прав (Перінчек проти Швейцарії [ВП], § 113; Зданока проти Латвії [ВП], § 99 стосовно підготовчої роботи щодо Конвенції). Зокрема, не є малоймовірним, що тоталітарні рухи, організовані у формі політичних партій, можуть покінчити з демократією після процвітання при демократичному режимі, що є прикладами цього в сучасній європейській історії (Партія добробуту та інші проти Туреччини [ВП], § 99).
В забороні «зловживання правами» стаття 17 спрямована на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які знищують або неналежним чином обмежують основні права і свободи незалежно від того, чи ці дії або діяльність здійснюються "державою", "групою" або "особою" (Birsan проти Румунії (ріш.), § 68)
З диспозиції частини 1 статті 268 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
При цьому, суд бере до уваги, що строки накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення для суду обмежені ст.38 КУпАП та в даному випадку стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Закінчення зазначених строків, у відповідності до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості переривання або зупинення перебігу строків, визначених для накладення адміністративного стягнення статтею 38 КУпАП, для справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 184 КУпАП.
Враховуючи викладене, той факт, що громадянка ОСОБА_1 не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.
Враховуючи викладене, принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення за статтею 184 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.1 КУпАП, підтверджується іншими зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2021 року серії ВАБ №149954, з якого вбачається, що громадянка ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній в період часу з 11 січня 2021 року по теперішній час не відвідує заняття в Одеському професійно-технічному училищі машинобудування та не відвідує дистанційне навчання, за що передбачена відповідальність громадянки ОСОБА_1 , як матері, за ст.184 КУпАП; копією доданих до протоколу письмових пояснень правопорушника ОСОБА_1 , копією листа Одеського професійно-технічного училища машинобудування щодо пропуску занять неповнолітнім ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 ..
Суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки з доданого до протоколу витягу з ІПС «Армор» вбачається, що протягом року вона не притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст.401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому, частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у розмірі 2270 гривень.
З наведеного вбачається, що у 2021 році у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути стягнено судовий збір у розмірі 454 гривень (2270 гривень * 0,2 = 454 гривні).
Відповідно до положень ст.34 КУпАП не встановлено обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 ..
Обставин, які б обтяжували вину ОСОБА_1 , відповідно до положень ст.35 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, особу громадянки ОСОБА_1 та обставини скоєного нею правопорушення, ступінь вини та майновий стан, є всі підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності та можливість накладення на неї стягнення в межах санкції ст.184 ч.1 КУпАП у вигляді попередження.
Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 401, 184 ч.1, 221, 283, 284 КУпАП,
Визнати громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: О.О.Желясков

Постанова вступила в законну силу „___ _______ 20 року та може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців „___ _________ 20__ року.