Справа №461/6555/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Волоско І.Р, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, начальника групи морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч.4 ст. 172-11 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
12.07.2021 року підполковник ОСОБА_1 о 08.00 год. був відсутній на ранковому шикуванні та протягом робочого. Розпорядком для військової частини НОМЕР_1 визначений робочий день з 08.00 до 17.00 год. На службу ОСОБА_1 прибув лише 13.07.2021 року о 09.30 год., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутності суду не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відтак, суд відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справ за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП, та розгляду справ в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.172-11 КУпАП.

Частиною 4 ст. 172-11 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Факт вчинення адміністративного правопорушення стверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 0780/1 віл 02.05.2021 року;

- службовою характеристикою підполковника ОСОБА_1 від 27.07.2021 року;

- актом службового розслідування начальника відділення планування оборонних ресурсів штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 02.08.2021 року;

- розпорядком дня військової частини НОМЕР_1 на 2021 навчальний рік;

- витягом зі службової картки Управління НОМЕР_1 начальника групи МПЗ ОСОБА_1 з 22.07.1999 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 26.07.2021 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 23.07.2021 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких вину у вчиненому правопорушенні визнає, та щиро розкаюється у скоєному, та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Відповідно до преамбули Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 551 Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Стаття 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, з урахуванням характеру вчиненого порушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставини, що пом`якшують відповідальність, якою є визнання ОСОБА_1 вини, обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, які в процесі розгляду справи судом не встановлені, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.4 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції інкримінованої статті.

На підставі п.5 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року, що складає 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 38, ч.4 ст. 172 11 КУпАП, ст. ст. 221, 280, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-20 КУпАП та накласти стягнення 145 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 2 465, 00 грн. штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ДСА України 454, 00 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя Волоско І.Р.