Справа № 467/663/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Савчук О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу, що надійшла від відділення поліції №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності притягувався : 28 червня 2021 року за ч.2 ст. 126 КУпАП та підданий стягненню у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 28 червня 2021 року о 21 год. 00 хв. по вул. Калинова в с. Благодатне ОСОБА_1 керував мотоциклом МТ-1036, без державного реєстраційного номера,, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода та незв`язна мова.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, як то, за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив в вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таких висновків суд дійшов, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ураховуючи положення ст. 251 КУпАП щодо доказів та встановивши обставини, які регламентовані ст. 280 цього ж Кодексу, тобто ті, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, причин свого неприбуття не повідомляв, будь яких заяв чи то клопотань, у тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не направляв.

За таких обставин, суд, виходячи із норми ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику ЄСПЛ, відповідно до якої сторона, що задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (рішення у справах «Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003). Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Тож, за таких обставин, у ракурсі вимог ст. 280 КУпАП, суд, виходив із такого.

Зокрема, вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями), зобов`язують водіїв на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність же за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, серед іншого, і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу, порядок такого огляду, тобто, виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Зокрема, згідно п.2 Розділу І вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) ( п.п.6,7 Розділ 1 Інструкції).

У свою чергу, згідно положень ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я ( ч.3 ст. 266 КУпАП).

За правилом ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У даному випадку у порядку ст. 266 КУпАП під час проведення огляду водія поліцейський застосовані технічні засоби відеозапису, матерали якого долучені до протоколу і досліджені судом.

Сам протокол у цілому відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його змісту та форми і є доказом щодо часу, місця та способу вчинення правопорушення, а так само і особи, яка його вчинила.

А в сукупності із матеріалами відеозапису повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та відповідність процедури його огляду на стан сп`яніння вимогам закону, зокрема, факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та від проходження огляду в медичному закладі.

На таке, зокрема, вказує перебіг події, що зафіксована відеозаписом.

Отже, суд сприймає ці докази як належні, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні, і мають для нього значення, а також допустимими, так як підстав вважати, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку чи в результаті істотного порушення конституційних прав особи немає.

А тому, з огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому КУпАП, суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як особа, яка керувала транспортним засобом.

Факт керування ТЗ підтверджується даними відеозапису відео реєстратора, що розміщений в службовому автомобілі.

Суд, крім цього, ураховував практику Європейського суду з прав людини, зокрема, його рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, яким постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, суд визнав повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених судом.

При накладені адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, як то, характер вчиненого правопорушення, зокрема, підвищений ступінь його суспільної небезпеки, як самого порушника, так і для інших осіб, особу порушника, який, згідно відомостей у справі, не працює, притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, посвідчення водія у встановленому законом порядку не отримував, ступінь його вини, та не убачає, в розумінні ст.ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення згідно санкції ч. 1 статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

При цьому, матеріали справи містять у собі дані про те, що ОСОБА_1 не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а тому стягнення на нього належить накласти як на іншу особу, а не як на водія, тобто без позбавлення права керування транспортними засобами (довідка начальника СРПП ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 12.07.2021 року №3755/68-2021).

На підставі ст. 40-1 КУпАП за умови накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, із нього належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи становить 454,00 коп. ( ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 VI).

Водночас, суд вважає за можливе закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП, зокрема, через таке.

Згідно імперативних вимог ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, серед іншого, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У свою чергу, стаття 122- 2 КУпАП « Невиконання водіями вимог про зупинку» містить у собі дві частини.

У статтю 122-2 включено частину другу згідно із Законом № 54-IX від 11.09.2019 року.

Таке зобов`язує уповноважену особу чітко зазначити у протоколі за якою саме нормою (частино) особа притягається до адміністративної відповідальності.

В противному випадку, таке вказує на порушення права особи на захисту, позаяк, вона фактично позбавлена можливості будувати свій захист від висунутого «звинувачення».

Однак, протокол про адміністративне правопорушення у місці, де має бути зазначена частина статті, за якою особа притягується до адміністративної відповідальності, містить прочерк.

Тобто, у цьому випадку протокол, як один із доказів, і одночасно підстава притягнення особи до адміністративної відповідальності, не відповідає вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП і містить у собі відсутність інформації про правову норму, яка передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Інші ж усі докази, як то, пояснення, і похідними і не можуть слугувати підставою для притягнення особи до відповідальності.

Суд же самостійно позбавлений можливості кваліфікувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Адже уточнювати і відредактовувати протокол із вказаного питання самостійно суд (суддя), що розглядає справу, змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таке дає підстави закрити провадження у справі згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, за яким провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, згідно правил ст. матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ст. 122-2 КУпАП належить об`єднати.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 247, 251-252, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Справу про адміністративне правопорушення № 467/663/21 (провадження №3/467/216/21) та №467/664/21 (провадження №3/467/217/21) об`єднати, присвоївши єдиний унікальний номер 467/663/21 та номер провадження - №3/468/216/21.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляд справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч ) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 цього ж Кодексу у зв`язку із відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Суддя І.В. Явіца