ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1415/21 Номер провадження 33/814/518/21Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

при секретарі Філоненко О.В.,

захисника - адвоката Перскевича П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. на користь держави.

Згідно з постановою судді, 04 червня 2021 року о 02:02 год. по вул. Драгоманова в м. Гадячі Миргородського району Полтавської області ОСОБА_1 , керував мотоциклом SPARTA, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Drager alcotest 6810».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована епізодичністю відеозйомки, що не містить усього процесу проведення огляду на стан сп`яніння, відсутністю свідків та не направленням його працівниками поліції до медичного закладу в зв`язку з його незгодою з результатами огляду, що, на його думку, є суттєвими порушеннями норм ст.266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення порушника, який заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Вважаю, що працівники поліції в даному випадку наведених вище вимог законодавства не дотрималися в повному обсязі.

Крім того, згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені в ст.ст.247, 280 КУпАП, надавати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінювати доводи та докази, які виправдовують особу.

Зазначених вимог місцевий суд, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, а тому і його висновки щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, не є обґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам провадження та не підтверджуються у повній мірі доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом в своїй сукупності, не відповідають принципу «поза всяким сумнівом».

Так, доказами, на підставі яких місцевий суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №245715 від 04 червня 2021 року (а.с.1), показники алкотестеру Драгер 6810, відповідно до яких ступінь вжитого водієм алкоголю становив 0,89 проміле (а.с.2), а також відеозапис з місця події (а.с.5).

Однак, зазначені докази не містять достатньої кількості фактичних даних про подію скоєного правопорушення та не можуть однозначно свідчити про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, досліджений судом запис з автомобільного відеореєстратора, загальною тривалістю 01:05 хв., здійснений о 02:02 год., містить факт про те, що попереду службового автомобіля працівників поліції рухався мотоцикл SPARTA, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , на якому пасажир була без мотошолому. Запис з відеореєстратора закінчується о 02:03 год. на моменті зупинки вищевказаного транспортного засобу та підходу працівників поліції до водія.

Наступні два відеозаписи з бодікамери працівника поліції відбуваються в салоні службового автомобіля за участю ОСОБА_1 та працівників поліції, без залучення свідків.

Зокрема, перший відеозапис з бодікамери працівника поліції починається о 02:30 год., загальною тривалістю 02:45 хв., тобто після сплину майже півгодини від попереднього, і містить запис встановлення поліцейським особи ОСОБА_1 , висловлення підозри щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння, демонстрацію технічного приладу «Drager alcotest 6810» з уже вставленим мундштуком, факт продування ОСОБА_1 у вказаний прилад та зображення на екрані алкотестера показника у 0,89 %.

Другий відеозапис з бодікамери працівника поліції починається о 02:47 год., загальною тривалістю 10 хв., та містить запис ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, усне заперечення останнього про вживання алкоголю в цей день, вилучення у нього водійського посвідчення та видачу тимчасового.

Оцінюючи зазначені відеозаписи слід звернути увагу на те, що вони не є безперервними, складаються з різних фрагментарних відрізків, із суттєвою різницею в часі. Вказані зображення взагалі не містять інформації про проходження водієм огляду на стан сп`яніння, оскільки не відображають дотримання працівниками поліції процедури огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої вимогами ст.266 КУпАП та п.п.4 та 6 розділу ІІ Інструкції. Зокрема, перед проведенням огляду на стан сп`яніння на місці зупинки поліцейські зобов`язані були проінформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та залучити двох свідків, що не було зроблено.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як визначено п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

У даному випадку, з урахуванням таких сумнівних доказів як показники алкотестеру Драгер 6810 з наявним у ньому мундштуком та уривчастий відеозапис, який не відображає в повному обсязі події адміністративного правопорушення, неможливо дослідити дотримання поліцейськими порядку проходження особою огляду на стан сп`яніння, у тому числі, чи вимагав ОСОБА_1 обстеження його в медичному закладі, на чому останній наполягав в судовому засіданні. Таким чином, сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Однак, такі докази в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, не звернув увагу на наявні порушення, що призвело до помилкового висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу, апеляційний суд приходить до висновку, що наявних у справі доказів недостатньо для того, щоб поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасуванню із закриттям провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.О. Панченко