Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 , захисника Кобилинського А.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кобилинського А.О. подану в інтересах особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15.12.2020 року, о 01:21 год в с. Рованці, вул. Будівельна, керував транспортним засобом марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР, та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції захисник Кобилинський А.О., подав апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом, неповно та необ`єктивно, з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимог законодавства. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , хоча в матеріалах адміністративної справи, не було чітких доказів виклику останнього в судове засідання. Разом з тим вказує, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Зазначає, що доказом має бути відеозапис, проте патрульний поліцейський не надав останнього. Окрім того вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не є таким доказом, оскільки відображає позицію службової особи, яка його склала. Також зазначає, що огляд має проводитися у присутності водія, який керував автомобілем, що на його думку не доведено. Тому проведення цього огляду не доводить вини ОСОБА_1 . Вказує, що проведення огляду ОСОБА_1 без відео фіксації, позбавляє суд можливості об`єктивно встановити дотримання по процедурі. Разом з тим вказує, що ОСОБА_1 зазначає, що жодних свідків, які зазначені в протоколі, не було, а тому йому не повідомлялась ні процедура огляду, ні його права, а особа яка дійсно керувала автомобілем, і була очевидцем всіх подій ОСОБА_2 , не відображений в протоколі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, та винести нову постанову, якою провадження по справі закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 та його захисника Кобилинського А.О., які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів та просили задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Щодо доводів захисника, про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , хоча в матеріалах адміністративної справи, не було чітких доказів виклику останнього в судове засідання, то такі не заслуговують на увагу, оскільки по-перше, в матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №385655, власноручно підписаний ОСОБА_1 , який своїм підписом ствердив, що йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відносно нього відбудеться о 10:00 год. 25 грудня 2020 року в Луцькому міськрайонному суді Волинської області. Будь-яких доказів того, що протокол йому оголошено не було, чи він був позбавлений можливості його прочитати, чи підпис йому не належить, суду надано не було. Крім того, в матеріалах справи наявні дані, що ОСОБА_1 судом направлялись повістка про виклик до суду, яка повернулась із відміткою «адресат відмовився від її отримання» (а.с. 9). Разом з тим, в матеріалах справи наявна розписка адвоката Кобилинського А.О., з якої слідує, що останнього було повідомлено про розгляд справи 11 лютого 2021 року в Луцькому міськрайонному суді Волинської області, ніяких заяв та клопотань останній до суду не подавав. З доводами, які викладені в постанові суду, про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 повністю погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, жодних порушень права на захист, судом допущено не було.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1. ст. 130 КУпАП доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №385655 від 15 грудня 2020 року, згідно якого, огляд ОСОБА_1 проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків, зі змістом якого ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис (а.с.1), роздруківкою з приладу Драгер, відповідно до якої результат тесту ОСОБА_1 становить 0.25‰ (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому наявні підписи свідків огляду (а.с.4), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5), які були присутніми при складанні працівником поліції адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1 що, підтвердили своїми підписами.

Ці ж свідки на виклики суду в судові засідання не з`явились, а тому суд прийшов до висновку про дослідження письмових пояснень останніх.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою та відтворюють картину вчиненого правопорушення, суддя знаходить доводи захисника Кобилинського А.О. про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , безпідставними.

Разом з тим, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що слідував 15.12.2020 року, в нічний час, близько 01-02 години, в с. Рованці, автомобілем «Audi A6». Разом з ним в автомобілі, в якості пасажира перебував ОСОБА_1 .. На окружній їх зупинили працівники поліції. Після зупинки, вони звернулися до ОСОБА_1 з вимогою надати документи, при цьому до нього ніхто не звертався. Під час того, як поліцейські відбирали пояснення в ОСОБА_1 він перебував біля автомобіля, що саме з`ясовували поліцейські йому відомо не було. Лише після того як ОСОБА_1 повернувся до автомобіля, останній повідомив, що працівниками поліції було складеного щодо нього протокол про перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що окрім поліцейських та ОСОБА_1 інших осіб не було.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що близько 2 години ночі в селі Рованці автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , в якому він слідував в якості пасажира, було зупинено працівниками поліції. Після зупинки транспортного засобу, останні звернулися до нього з проханням надати документи. Отримавши останні, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Технічний прилад показав 0,25 проміле. Після цього, поліцейські повідомили йому, що ними буде складено протокол про перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Так як він був дуже втомлений, будь яких заперечень не висловлював. Інших осіб, окрім поліцейських не було, пояснення в нього не відбиралося. ОСОБА_2 весь час перебував біля автомобіля і до нього працівники поліції не зверталися.

Суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 та особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 , оскільки вони направлені на ухилення останнього від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, нічим не підтверджені, а навпаки спростовані вищевказаними доказами, які є чіткими та послідовними, та узгоджуються з матеріалами справи.

Щодо доводів захисника, що матеріалами справи не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки працівником поліції не надано відеозапису на підтвердження цієї обставини, то такі на думку апеляційного суду не заслуговують на увагу, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був підписаний самим ОСОБА_1 (а.с.1), в алкотесті (а.с.5) ОСОБА_1 також поставив свій підпис, а тому ствердив обставини, які в них відображені.

Доказів про те, що ОСОБА_1 , не підписував вищенаведені документи в матеріалах адміністративної справи немає, не наведені вони і в апеляційній скарзі захисника. Разом з тим, дії працівників поліції ні ОСОБА_1 , ні його захисником ОСОБА_5 до правоохоронних органів не оскаржувались.

На підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , є і той факт, що у нього було вилучене посвідчення водія. Якщо на думку захисника особа не керувала транспортним засобом, то не зрозумілою є її позиція, з якою метою потрібно було передавати інспектору поліції такий документ, і отримувати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, суд обґрунтовано визнав винним та призначив ОСОБА_1 безальтернативне адміністративне стягнення, яке передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Кобилинського Андрія Олексійовича подану в інтересах особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк