Справа № 740/1136/21 Головуючий у 1 інстанції Олійник В. П.
Провадження № 33/4823/229/21
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

за участю:

захисника адвоката Луєнка Ю.В.,

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Луєнка Ю.В. в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 квітня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Сальне Ніжинського району Чернігівської області, одружений, директор СТОВ «Рід», проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим у тому, що 15 лютого 2021 року о 22:50 год. по вулиці Прилуцька в м. Ніжин Чернігівської області, керував автомобілем марки «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведений із застосуванням технічного засобу «Драгер», цифровий показник результатів тесту якого складає 0,52 проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п. 2.5, п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник, діючи в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, просить постанову суду відносно ОСОБА_1 скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апелянт стверджує, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, його вина не доведена належними і допустимими доказами, а при постановленні рішення судом першої інстанції були допущені наступні порушення:

- не взяті до уваги як показання самої особи, яка притягнута до відповідальності, так і показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які узгоджуються між собою;

- перевага надана показанням поліцейського ОСОБА_7 , які на думку захисника, не відповідають дійсності, оскільки при постановленні запитань стороною захисту, свідок не міг дати чітких відповідей на поставлені запитання;

- звертає увагу, що відеозапис з бодікамери поліцейського не містить даних щодо руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , що в даному випадку узгоджується з показаннями останнього та свідка ОСОБА_6 , який і керував вказаним авто;

- акцентує, що суд поклав в основу свого рішення припущення щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки відеозапис містить дані, які вказують як ОСОБА_1 закриває водійські дверцята автомобіля;

- наголошує, що переглянутий відеозапис не містить даних про рух автомобіля та момент його зупинки, що також спростовує керування автомобілем саме ОСОБА_1 ;

- враховуючи відсутність даних у працівників поліції щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння чи то порушення Правил дорожнього руху вказує на протиправність дій працівників поліції;

- просить врахувати, що протокол про адміністративне правопорушення складений раніше, ніж проведений огляд за допомогою приладу «Драгер», а час правопорушення зафіксований у протоколі не відповідає даним відеозапису долученому до матеріалів провадження, оскільки жодних даний про керування транспортним засобом ОСОБА_1 не містить;

- адвокат наполягає на зухвалому відношенні працівників поліції до особи, а також наявності погроз щодо застосування фізичної сили, та без участі захисника оголошують про затримання ОСОБА_1 , при цьому жодного протоколу щодо затримання не складають та тиснуть психологічно, що викликає розгубленість і стресовий стан особи та свідка;

- автор скарги переконаний, що переглянутий в засіданні районного суду відеозапис не вказує про наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а тому вимога поліцейських щодо проходження огляду є необґрунтованою.

В судовому засіданні апеляційного суду автор скарги адвокат Луєнко Ю.В. підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити з підстав в ній зазначених.

ОСОБА_1 в засіданні апеляційного суду пояснив, що дійсно в той вечір вживав алкогольні напої, проте категорично заперечив керування транспортним засобом, при цьому вказав, що за кермом автомобіля був ОСОБА_6 , а працівники поліції під`їхали до вже нерухомого автомобіля із якого ОСОБА_1 забирав цигарки та жіночу сумку, яку в авто забула ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 пояснив, що 15 лютого 2021 ввечері саме він керував автомобілем ОСОБА_1 , а той в якості пасажира перебував в автомобілі, оскільки вживав алкогольні напої. Зазначив, що поліція дорогою від кафе додому не зупиняла транспортний засіб під його керуванням, більше того він не пам`ятає, чи взагалі в той вечір бачив патрульних поліції. Впевнено заявив, що коли під`їхав, до під`їзду свого будинку працівників поліції не було, а оскільки нещодавно до події був прооперований та має проблеми зі здоров`ям вимушений був швидко залишити авто, передавши ключі його власнику. Пояснив суду, що має посвідчення водія, а тому може керувати автомобілем.

До початку розгляду справи адвокатом було заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи копії посвідчення водія ОСОБА_6 , з якого вбачається, що дійсно свідок наділений правом керування транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_5 допитана в апеляційному суді пояснила, що була безпосереднім свідком подій вечора 15.02.2021 року за участю ОСОБА_1 та зазначила, що автомобілем керував її чоловік ОСОБА_6 , який не вживає алкоголь за станом здоров`я. При цьому зауважила, що працівники поліції під`їхали до вже нерухомого автомобіля, а вона разом з ОСОБА_1 знаходилась поруч авто, яке закривав ОСОБА_1 , оскільки свідок забула в автомобілі сумку за якою вимушено повернулись. Крім того, свідок вказала, що автомобіль працівниками поліції зупинений не був, а проблискові маячки були ввімкнені працівниками поліції безпосередня біля зупиненого транспортного засобу. Додатково пояснила, що її чоловік переніс операцію та має тяжке захворювання, тому вимушено швидко залишив автомобіль, передавши ключі власнику, а тому не був присутнім при оформленні матеріалів та не мав змоги пояснити особисто обставини щодо керування саме ним транспортним засобом.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи адвоката на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали адміністративного провадження та співставивши їх з доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова суду згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено термін «керування транспортним засобом», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, результати тесту спеціального технічного засобу «Драгер», письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які долучені до матеріалів адміністративного провадження та відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, що розміщений на DVD-R диску.

З досліджених апеляційним судом письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідує, що ОСОБА_1 знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння та в присутності свідків відмовився від продуття приладу «Драгер» на місці, а також відмовився від освідування на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Крім того, вказано, що у присутності свідків особою не були надані документи працівникам поліції.

Також судом апеляційної інстанції було переглянуто відеозапис, який долучений до матеріалів провадження.

Оцінуючи вказані докази, апеляційний суд приходить до висновку, що досліджені судом матеріали справи не містять достатньої кількості доказів, які б вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало би поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль на підставі порушення правил дорожнього руху саме під керуванням ОСОБА_1 .

З наданого суду відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського вбачається, що у ході фіксації поліцейськими адміністративного правопорушення, факту зупинки автомобіля саме під керуванням ОСОБА_1 , такий не містить. Із цього ж запису вбачається те, що ОСОБА_1 дійсно закриває дверцята автомобіля зі сторони водія, проте дана обставина не вказує на беззаперечність факту керування транспортним засобом. Більше того, ця обставина узгоджується як з поясненнями самої особи, що вказав суду про необхідність забрати речі з автомобіля, а також є логічними з урахуванням пояснень свідка, який був безпосереднім очевидцем подій. Апеляційний суд підкреслює, що аналогічні пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 зафіксовані і на відеозаписі, і вони дотримуються тієї ж думку та заперечують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. В той же час, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скарги, що вказуючи про зупинку транспортного засобу, працівниками поліції не було повідомлено особі підстави для такої, що слідує з відеофіксації обставин події, що також ставить під сумнів факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

Крім того, із наявних в матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4,5), не вбачається факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до 255 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого Кодекс України про адміністративні правопорушення, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Приписами ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити, у тому числі й питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення (п.2), а в разі неправильного складання такого протоколу, у тому числі і про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, повернути матеріали адміністративної справи органу, який його склав, для належного (додаткового) оформлення.

Норма частини 1статті 130 КУпАП має бланкетний характер. Тому у протоколі про адміністративне правопорушення за цією частиною статті має бути зазначено спеціальну норму законодавства та викладено зміст цієї норми, вимоги якої порушила винна особа. А саме в протоколі має бути зазначено конкретну норму Правил дорожнього руху, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №471543 від 15.02.2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 порушено п.2.5 та п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А в п.2.9 ПДР визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому, час складання протоколу вказаний 23 год. 10 хв., що передує часу проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», який відображений у чеку (а.с.2а) 23:32 година. Формулюючи фабулу правопорушення та посилаючись у протоколі на свідків працівники поліції фактично склали протокол до повного з`ясування обставин події, що також стверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

При вирішенні справи суд залишив без уваги ці істотні недоліки протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи встановлені обставини та співставляючи їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд вважає, що в матеріалах адміністративного провадження відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП є таким, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах, тому постанова суду підлягає скасуванню, а провадження закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Луєнка Ю.В. в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко