Справа № 127/6228/21
Провадження № 33/801/373/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 124, 122-4 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Також з ОСОБА_1 стягнуто в дохід держави 454 грн судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що він не порушував Правил дорожнього руху, натомість вважає, що такі порушення вчинив водій іншого транспортного засобу. Також вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням, оскільки не містить підписів свідків, що зазначені у ньому. Крім того зазначає, що з долученого до справи відеозапису неможливо ідентифікувати особу водія та транспортний засіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав, пояснив, що на його думку в ДТП, що сталася його вина відсутня, так як саме водій автомобіля Renault Megane не дотримався безпечної дистанції при переїзді перехрестя з трамвайними коліями, а далі почав пришвидшуватися по центральній смузі в той час, як він з`їжджав на неї.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №525608 від 23.02.2021 водій ОСОБА_1 19.02.2021 о 08 год 05 хв керуючи транспортним засобом «Toyota 4Runner» д.н.з. НОМЕР_1 зі сторони вул. Р. Скалецького в напрямку вул. Маліновського в м. Вінниці був неуважним щоб відповідно реагувати на зміну дорожньої обстановки, під час перестроювання не надав дорогу транспортному засобу марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку водій ОСОБА_1 мав перестроїтись, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2 , який в свою чергу здійснив зіткнення з тролейбусом «ЗиУ 9682В» № 335. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 (б), 10.3, 10.1 ПДР і такі його дії були кваліфіковані інспектором поліції за статтею 124 КпАП України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 525609 від 23.02.2021 водій ОСОБА_1 19.02.2021 будучи причетним до вчинення ДТП з автомобілем «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 та тролейбусом ЗиУ 9682В №335, самовільно залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 (а) ПДР України.

Такі дії водія ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за статтею 122-4 КпАП України.

Викладені обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються також іншими матеріалами справи, зокрема: схемою місця ДПТ від 19.02.2021, письмовими поясненнями водіїв тролейбуса ОСОБА_3 та автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_4 , що були надані працівникам поліції, рапортом, актом огляду транспортного засобу.

Згідно з диспозицією статті 124 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд чи іншого майна.

Підпунктом «б» пункту 2.3 ПДР України встановлений обов`язок водія для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1, п. 10.3 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

З пояснень другого учасника ДТП водія автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_4 від 19.02.2021 слідує, що о 08 год 05 хв він рухався по вул. Пирогова. Здійснюючи переїзд перехрестя вулиць Скалецького та Пирогова, перебуваючи при цьому у середній смузі він побачив як водій автомобіля «Toyota 4Runner» здійснюючи маневр зі своєї лівої смуги у середню, вчинив наїзд на його автомобіль. Намагаючись уникнути удару він вимушений був з`їхати у праву смугу руху, по якій у цей час рухався тролейбус, та здійснив з ним (тролейбусом) зіткнення. Зазначив також, що після зіткнення водій автомобіля «Toyota 4Runner» не звертаючи уваги на сигнали, залишив місце пригоди.

У своїх поясненнях водій тролейбуса ОСОБА_3 зазначив, що рухаючись із кінцевого пункту «Аграрний університет» в напрямку зупинки «лікарня ім. Пирогова», біля ринку «Урожай» його тролейбус зачепив автомобіль «Renault Megane», який рухався у середній полосі .

Апеляційним судом переглянуто відеозапис та фото, що наявні в матеріалах справи.

Відеозаписи послідовні та охоплюють період з часу руху автомобіля «Toyota 4Runner» у лівій смузі руху по вул. Пирогова до здійснення ним маневру у середню смугу руху, повністю передають перебіг події, а тому відсутні підстави для визнання їх недопустимими доказами. При цьому із зазначених відеозаписів чітко видно, що водій автомобіля «Toyota 4Runner» здійснював такий маневр без подання попереджувальних сигналів іншим учасникам руху, зокрема, водієві автомобіля «Renault Megane», який рухався у цій смузі, а також не надав йому переваги у русі.

Згідно з актом огляду транспортного засобу від 23.02.2021 (а.с. 8) на автомобілі Toyota 4Runner, д.н.з. НОМЕР_3 виявлено зовнішні пошкодження в задній правій частині (нижня частина арки), що відповідає місцю контакту даного транспортного засобу з автомобілем Renault Megane за обставин, відображених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначене в сукупності з поясненнями ОСОБА_1 про те, що він дійсно керував того дня автомобілем і рухався по вул. Пирогова зі сторони вул. Р. Скалецького в сторону вул. Маліновського спростовує його доводи про те, що він нібито непричетний до ДТП і не відчув удару по авто.

За встановлених фактичних обставин справи, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушуючи вимоги 2.3 (б), 10.3, 10.1 ПДР, вчинив правопорушення, що передбачене статтею 124 КпАП України, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу судом першої інстанції.

Отже, причиною ДТП стало недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. п. 2.3 (б), 10.3, 10.1 ПДР, а тому дії останнього охоплюються складом правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, за ознаками порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Проте як підтверджується матеріалами справи водій ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, самовільно залишив місце пригоди, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КпАП України

Відтак висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КпАП України підтверджуються сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні, належно оцінених судом та фактично не оспорюються апелянтом.

Відповідно до статті 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією статті 124 КпАП України передбачено накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкцією статті 122-4 КпАП України передбачено накладення штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

За змістом статті 36 КпАП України якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Відтак порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за статтями 124, 122-4 КпАП України, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за статтями 124, 122-4 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2021 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КпАП України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2021 року - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник