П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/640/21

Провадження № 3/348/426/21

27 квітня 2021 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В., розглянувши справу, яка надійшла з Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП,

встановила:

14.03.2021 о 22 год. 00 хв. в смт. Делятин по вул. 16 Липня, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки " ВАЗ 2106" д. н. з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп"яніння. Огляд на стан сп"яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Drager Аlcotest 6810" в присутності двох свідків: результат 1,48 проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України. Такими діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 викликали двічі в судове засідання, поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності особи, суд враховує, що ОСОБА_1 був добре обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім цього, він повідомив адресу місця проживання, за якою скеровувались судові повістки. Слід також звернути увагу і на той факт, що ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлювала своїх міркувань щодо законності складення на нього протоколу.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення немає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу за відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які є у матеріалах справи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 доводиться такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП серії ДПР 18 № 458943 від 14.03.2021, відповідно до якого зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, а також пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких він зазначив, що випив 0,5 л пива;

- результатом тесту Drager alcotest 6810, прилад № ARBF-0441», згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння 1,48 ‰;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких він зазначив, що керував транспортним засобом і у нього виник конфлікт з іншим мешканцем села;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 14.03.2021 про те, що він був присутній як свідок, під час складання адміністративного протоколу за фактом керування транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння. В його присутності ОСОБА_1 продув Drager alcotest 6810, результат-1,48 ‰ алкоголю. Зазначені пояснення складені працівником поліції, свідок підписав пояснення;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 14.03.2021 про те, що він був присутній як свідок, під час складання адміністративного протоколу за фактом керування транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння. В його присутності ОСОБА_1 продув Drager alcotest 6810, результат-1,48 ‰ алкоголю. Зазначені пояснення складені працівником поліції, свідок підписав пояснення;

- рапортом поліцейського від 14.03.2021 про те, що 14.03.2021 приблизно о 22.00 год. на службовий планшет прийшло повідмлення про факт ДТП в смт. Делятин. Виїздом на місце події було встановлено, що факту ДТП не було, а при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 було виявлено, що він перебуває з явними ознаками алкогольного сп"яніння. Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп"яніння в присутності свідків на що він погодився, результат -1,48 проміле. На ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП;

-відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Зазначені докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні адміністративного стягнення на правопорушника суддя врахувала характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, а тому вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції, яка була чинною на час вчинення адміністративного правопорушення).

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України з порушника в дохід держави слід стягнути 454 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п"ятдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Матолич В.В.