Справа № 148/94/21
Провадження № 33/801/233/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач: Бурденюк С. І.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Бурденюка С.І.,

розглянувши за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

представника - адвоката Мовчана В.В.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн, стягнуто 454 грн. судового збору.

Не погодившись з цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі стосовно нього закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що він не здійснював господарську діяльність, кафе не працювало. На прохання своїх родичів він надав лише приміщення для святкування свята. Кухня не працювала у кафе, його родичі самі принесли продукти, з яких він накрив їм стіл. Крім того, зазначає, що не є єдиним власником кафе, а лише відповідальною особою за алкогольні напої та тютюнові вироби згідно дозволів.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Мовчан В.В. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, зазначених у цій скарзі.

В останнє судове засідання ОСОБА_1 та його представник до суду не з`явились, будучи судом належним способом повідомленими про день, час та місце слухання даного провадження. Виходячи з цих обставин, апеляційний суд проводить розгляд у відсутність зазначених учасників, що не буде порушенням і відповідає основним принципам та засадам національного судочинства, зокрема враховуючи, що ОСОБА_1 був допитаний апеляційним судом.

Виконавши вимоги закону, апеляційний суд згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, опитавши безпосередньо в суді Шелестова В.А., заслухавши доводи представника-адвоката, приходить до висновку, що апеляційну скаргу- слід задовольнити частково, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити з огляду на таке.

Кодекс України про адміністративні правопорушення - законодавчий акт, у якому систематизовано норми, що регулюють правовідносини, пов`язані із адміністративною відповідальністю. Як складова частина національного законодавства України, КпАП ґрунтується на нормах Конституції України, що обумовлено закріпленим у ст.8 Основного Закону принципом верховенства права.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи,яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» № 392 від 20 травня 2020 року на період дії карантину забороняється, зокрема, перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 167374 від 14.01.2021 року, 14.01.2021 о 17:30 год. ОСОБА_1 , будучи власником кафе «Ashell» по вул. Леонтовича, 62А, у м. Тульчин Вінницької області, здійснював приймання відвідувачів у кількості 10 осіб, чим порушив вимоги п.п. 1 п. 3 Постанови КМУ від 09.12.2020 за № 1236, за що відповідальність передбачена ст. 44-3 КУпАП.

У своїх поясненнях, наданих апеляційному суду безпосередньо, ОСОБА_1 зазначив, що він дійсно зареєстрований як особа-підприємець, проте у даному кафе відповідальний за алкогольні напої та тютюнові вироби. 14.01.2021 року кафе не приймало відвідувачів і було зачинено, проте він надав місце для проведення святкування своїм родичам, які принесли продукти із собою. Кухня не працювала, навіть світло не включали в залі. Жодних сторонніх громадян, окрім рідних та друзів в кафе-не було, вхідні двері були зачинені. Окрім цього, за приготування їжі в кафе відповідальна його дружина. Будь-які розрахункові операції в цей день не проводились.

Як було встановлено в ході апеляційного розгляду справи, на обґрунтування винуватості ОСОБА_1 працівниками поліції був складений протокол у справі про адміністративне правопорушення (арк. спр. №2); рапорт (а.с. №3), пояснення ОСОБА_1 та понятих (а.с. №№ 4-6); додано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.№7), згідно якої ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є «діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування», код 56.10, ліцензію № 2000252 від 29.01.2020, якою ФОП ОСОБА_1 надано право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають жодних сумнівів в частині факту перебування групи громадян в приміщенні кафе, права власності та належності суб`єктів господарської діяльності.

Посилання ОСОБА_1 , що він не є власником кафе, а лише відповідальною особою за алкогольні напої та тютюнові вироби суд бере до уваги, та враховує, що співвласником даного кафе є також дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (оглянуте та досліджене в суді Свідоцтво про державну реєстрацію особи-підприємця Серія ВОО № ), проте ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, відповідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч. 2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: господарські організації-юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно ч. 3 цієї статті суб`єкти господарювання залежно від кількості працюючих та доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб`єктів малого підприємництва, у тому числі до суб`єктів мікропідприємництва, тобто фізичних осіб, які зареєстровані в установленому законом порядку як фізичні особи - підприємці.

Таким чином, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, який також є суб`єктом господарювання, а тому на момент вчинення інкримінованого їм адміністративного правопорушення, на нього розповсюджувалася дія підпункту 1 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України, тобто в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень, а також не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

З огляду на наведене вище апеляційний суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що він надав приміщення своїм родичам для святкування, оскільки постанова Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020, не містить винятків у період дії карантинних обмежень в частині надання можливості роботи закладам харчування з метою обслуговування відвідувачів, які перебувають у особистих родинних відносинах з відповідним суб`єктом підприємницької діяльності.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Водночас, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з конкретних обставин, даного провадження , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд враховує і ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , і що знайшло підтвердження при апеляційному перегляді, що дійсно заклад харчування - кафе «ASHEL» фактично не працював у звичному режимі по обслуговуванню відвідувачів, а саме: вхідні двері було зачинено, кухня не працювала, обслуговування громадян та будь-які розрахунки за послуги не проводились, їжу принесли з собою в готовому вигляді громадяни, в більшості своїй, які є рідними та друзями ОСОБА_1 , обслуговуючого персоналу в закладі, окрім власника ОСОБА_1 та його друзів не було, світло горіло лише біля стола де зібрались на святкування дня « ОСОБА_3 ».

З огляду на наведені вище обставини, враховуючи, що у зв`язку з пандемією COVID-19 в Україні складна економічна ситуація, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася жодного разу, порушив умови карантину вперше, визнав фактичні обставини справи, будь-яких негативних наслідків як для окремих громадян, так для суспільства від його дій не настало, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу на ОСОБА_1 з боку Держави, та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, а тому його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ,ст. 55 Конституції України ,ст.ст.22,284, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року - скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: С.І. Бурденюк