Справа № 168/684/21
Провадження № 3/168/330/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року смт. Стара Вижівка

Суддя Старовижівського районного суду Волинської області Малюта А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 (сел.Стара Вижівка) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

жителя АДРЕСА_1 ,

працюючого у ТОВ «Вонігейтс Україна»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24 серпня 2021 року серії ДПР 18 № 484325 ОСОБА_1 24 серпня 2021 року о 07 год. 38 хв. на перехресті доріг Т 03-09 та автодорозі сполученням с.Залюття - с.Чевель, керуючи автомобілем "Альфа Ромео", д.н.з. НОМЕР_1 , виїзджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги автомобілю «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті чого скоїв ДТП, що призвело до механічного пошкодження автомобілів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 27.1 Правил дорожнього руху України. За що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Надіслав до суду письмові пояснення з фото та відео додатками. Просить врахувати їх при винесенні рішення у справі. Та визнати його не винним в порушенні ПДР України. А провадження у справі закрити за відсутніситю складу адміністративного правопорушення. Оскільки керуючи автомобілем «Alfa Romeo Giulietta», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі сторони с.Залюття в напрямку с.Чевель, підїзджаючи до перехрестя з дорогою Т0309 (Дубечне-Стара Вижівка) зменшив швидкість та звернув увагу, що перед перехрестям не було встановлено жодного знаку, в тому числі знаку 2.1 «Дати дорогу». Автомобіль «Audi» д.н.з. НОМЕР_2 рухався з лівого боку. З правого боку жодних транспортних засобів не було. Дорожнє покриття на дорозі, якій рухався ОСОБА_1 , було новим та навіть значно кращим, ніж на дорозі, по якій рухався автомобіль «Audi». Тому за критерієм якості дорожнього покриття не міг визначити, що дорога, по якій він рухався є другорядною.

Із оглянутого в судовому засіданні відеозапису, наданого ОСОБА_1 , встановлено, що даний відеозапис стосується події, яка мала місце 24 серпня 2021 року. Із відео вбачається, що ОСОБА_1 рухався автодорогою с.Залюття- с.Чевель Ковельського району Волинської області. Дана автодорога після капітального ремонту. Перехрещується із автодорогою Дубечне - Стара Вижівка. Проте будь-якого попереджувального знаку перед перехрестям, до якого рухався ОСОБА_1 не було. Автомобіль «Ауді» їхав по автодорозі Дубечне - Стара Вижівка, по відношенню до автомобіля ОСОБА_1 був зліва.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України:

- головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1 - 1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної;

- дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість;

- перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території;

Згідно з пунктом 10.11 Правил дорожнього руху України у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Відповідно до пункту 16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно із пунктом 16.12 Правил дорожнього руху України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Пункт 27.1 Правил дорожнього руху України передбачає, що під час виїзду на автомагістраль або дорогу для автомобілів водії повинні дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по них.

Таким чином, на переконання суду водій ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом керувався «правилом правої руки», оскільки автомобіль «Ауді» рухався по відношенню до його автомобіля зліва, а будь-якого попереджувального знаку, в тому числі дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» перед перехрестям встановлено не було. Адже встановити рівнозначність доріг на перехресті не було можливим. Бо автодорога Залюття-Чевель, по якій рухався ОСОБА_1 , була після капітального ремонту та мала значно краще дорожнє покриття, ніж автодорога Дубечне-Стара Вижівка. Тому розраховував на вимоги пункту 16.12 ПДР України, де на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений статтею 124 КУпАП.

Однак згідно вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом частини 2 статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Згідно статті 284 КУпАП справа підлягає закриттю за наявності обставин, передбачених статтею 247 даного Кодексу.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення за статтею 245 КУпАП, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у відповідності до закону.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до пункту 7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскільки строки накладення адміністративного стягнення, встановлені статтею 38 КУпАП, на момент розгляду справи судом закінчилися, вбачаються підстави для закриття провадження у справі.

Вирішуючи питання про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, судом враховано положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Судом також враховано, що пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження в справі про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу 1 статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Таким чином, на даний момент розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, минуло більше трьох місяців з дня виявлення цього правопорушення, тобто минув встановлений статтею 38 КУпАП строк давності накладення адміністративного стягнення. Тому на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись статтями 8, 38, 247, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладання адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. В. Малюта