КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 363/3259/20
Номер провадження : 33/824/264/2021
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кушніренко Ю.М., іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та його представника - адвоката Равлюка В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року провадження у справі щодо,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як встановлено постановою судді, 11 серпня 2020 року, о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Хризантем, 26, с/т Слава, в с. Ясногородка, не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за що передбачена відповідальність, відповідно до ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та поновити строк на оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року; вказану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводився за його відсутності, його не повідомляли про дату, час та місце розгляду справи, про наявність оскаржуваної постанови дізнався з Єдиного реєстру судових рішень, та самостійно отримав копію постанови 06 листопада 2020 року, в суді.

У поданій апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що в порушення ч. 3 ст. 278 Купам ОСОБА_2 , як потерпілого у справі про адміністративне правопорушення, взагалі не було повідомлено (сповіщено) про час і місце розгляду справи, оскільки жодних інформувань про час та місце розгляду справи останній не отримував, що підтверджується матеріалами справи.

Внаслідок того, що ОСОБА_3 був фактично позбавлений можливості користуватися правами, передбаченими ч. 2 ст. 269 Купам, зокрема, подати суду докази та дати пояснення по справі, які б підтвердили, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, Вишгородський районний суд Київської області виніс постанову про закриття провадження у справі, не сповістивши про це ніяким чином потерпілого.

Зокрема, апелянт вважає, що місцевий суд, не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду та позбавив потерпілого права заявляти клопотання про виклик свідків, зокрема ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які можуть надати пояснення у справі щодо обставин справи.

На думку апелянта, суддею не були виконані вимоги ст. ст. 251, 280 КУпАП, а тому висновок про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суперечить зібраним у справі доказам, фактичним обставинам справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката Равлюка В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кушніренко Ю.М., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та просили залишити оскаржувану постанову без змін; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки, враховуючи обставини, наведені у клопотанні, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити законними підставами для скасування постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.

По-перше, доводи апеляційної скарги про те, що висновок судді про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суперечить зібраним у справі доказам, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки всупереч цим доводам, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , перш за все протокол про адміністративне правопорушення, не містять у собі доказів порушення ним правил дорожнього руху, зокрема п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, які полягають у недотриманні безпечної дистанції, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Зокрема, як прямо передбачено п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним

Пунктом 13.1 ПДР України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно вимог п. 1.10 ПДР України, в якому міститься визначення термінів, які наведені у цих Правилах, безпечна дистанція це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Як обґрунтовано зазначено в оскаржуваній постанові, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів не встановлено обставин, які б свідчили про недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України під час руху головною дорогою, оскільки пояснення останнього щодо обставин ДТП та її причин узгоджуються не лише з поясненнями свідка ОСОБА_7 , а і з даними зафіксованими на схемі місця ДТП, в тому числі щодо характеру та локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів.

По-друге, як вбачається з наявних у справі доказів, у тому числі письмових пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , автомобіль «Toyota», яким керував останній, не рухався попереду автомобіля «Daewoo», під керуванням ОСОБА_1 по тій самій смузі, а під час виникнення ДТП здійснював маневр розвороту, чим порушив пункти 10.1, 10.4 ПДР України, про що прямо зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2 .

За таких обставин причиною виникнення ДТП не могло бути недотримання ОСОБА_1 безпечної дистанції, оскільки вказані обставини не відповідають дійсності та не підтверджуються жодним доказом.

Таким чином, як вважає встановленим суд апеляційної інстанції, оскаржувана постанова судді від 16 жовтня 2020 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки наведені в ній висновки ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, а саме рішення відповідає вимогам закону.

Що ж стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , то вони не спростовують висновків, на підставі яких було прийняте оскаржуване судове рішення, оскільки власна оцінка апелянтом наявних у справі доказів носить суб'єктивний характер та не ґрунтується, як на нормах матеріального права, так і на фактичних обставинах справи, які були встановлені під час її розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 не може бути задоволена, оскільки вона не містить у собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, а матеріали справи щодо останнього містять достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують його вину у вчиненні вказаного правопорушення, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану скаргу без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року, відповідно до якої провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складуадміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Чірков Г.Є.