П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у складі головуючого судді Хамник М.М., за участю секретаря судового засідання Івашко Я.С., захисника - адвоката Александрова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву захисника - адвоката Александрова Дмитра Олександровича про відвід головуючого судді Малюка В.М. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

02.09.2021 на офіційну електронну суду надійшла заява адвоката Александрова Дмитра Олександровича про відвід головуючого судді Малюка В.М. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги заяви про відвід мотивовані наступним.

Адвокат звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи № 308/10844/21, в тому числі відеозаписом з бодікамер поліції, яке наявне в матеріалах справи. Суд надіслав скановані копії матеріалів справи №308/10844/21 на електронну пошту адвоката, крім відеозаписів з бодікамер поліції. Суд не повідомив та не обґрунтував причинити і підстави обмеження прав адвоката та незадоволення (невиконання) прохання адвоката про ознайомлення з матеріалами справи в повному обсязі.

На думку заявника, суд своїм вчинком порушив та суттєво обмежив права, гарантовані КУпАП, завадив адвокату в повній мірі та належним чином підготуватися до судового засідання задля ефективного захисту ОСОБА_1 .

З наведених мотивів адвокат не довіряє судді Малюк В.М. розгляд цієї справи. Суддя поводить себе упереджено, що є підставою для відводу.

У судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви про відвід, просив таку задовольнити, посилаючись на те, що відеозаписів з бодікамер до цього часу йому не надано, а саме заявлення відводу судді вже викличе сумнів у його неупередженості по розгляду справи.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви про відвід по суті.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши подану заяву, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Разом з тим, чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положень, які б врегульовували питання відводу (самовідводу) судді. З огляду на що, з метою додержання принципу законності, суд вважає можливим при розгляді даної заяви про відвід застосувати аналогію права та застосувати до спірних правовідносин положення параграфу 6 глави 3 КПК України «Відводи».

Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає у застосуванні до нього врегульованих конкретною нормою правовідносин норми закону, що регламентує подібні відносини.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Обставини, які виключають участь слідчого судді, судді у кримінальному провадженні, визначені ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» до даних правовідносин також слід застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.6), в якій закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика ЄСПЛ свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Враховуючи вищенаведене, оцінивши аргументи заявника, на які останній посилається у поданій заяві про відвід, суд дійшов висновку, що такі не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості або необ`єктивності судді Малюка В.М.

Відтак враховуючи, що заява про відвід не містить обставин, які б виключали участь судді Малюка В.М. в розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, з огляду на що заявлений відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 278 КУпАП, ст.ст. 71, 81 КПК України, суд

П О С Т АН О В И В:

У задоволенні заяви захисника - адвоката Александрова Дмитра Олександровича про відвід головуючого судді Малюка В.М. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник