КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/450/2021 Постанова винесена суддею Луценко О.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Федорова Д.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Федорова Д.С. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скаливські Хутори Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого менеджером з продажу в Компанії «Укренергоальянс» проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 19 вересня 2020 року о 03 годині 05 хвилин по вул. Малиновського, 5 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Федоров Д.С., вважаючи постанову суду незаконною, винесеною без повного та всебічного дослідження обставин справи, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з пояснень ОСОБА_1 слідує, що, у ході спілкування з поліцейськими, останні заявили про необхідність проходження ОСОБА_1 тесту на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер». При цьому, один зі свідків проходження огляду, запрошений патрульними, виявися працівником поліції охорони Національної поліції України, що викликало у ОСОБА_1 небезпідставні сумніви стосовно неупередженості такого свідка, про що він зазначив патрульним та відмовився від проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер. Разом з тим патрульними не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі після його відмови пройти огляд на приладі Драгер, що свідчить про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме порушення ч. 3 ст. 266 КУпАП. Проте, працівники поліції, не направивши його до медичного закладу склали протокол про адміністративне правопорушення, хоча ОСОБА_1 мав бажання пройти огляд на стан сп`яніння у компетентного та неупередженого лікаря в медичному закладі.

Вказані обставини також підтверджується і наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції та свідчать про недотримання встановленого законом порядку огляду, а також про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, яка полягає у відмові саме від законного порядку огляду.

Окрім того, згідно п. 7 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви, а тому, та обставина, що один зі свідків, зазначених у протоколі, є працівником поліції охорони Національної поліції України, утворює значні сумніви в об`єктивності та неупередженості останнього та свідчить про неприпустимість його залучення у якості свідка, а також про те, що пояснення свідків та протокол не можуть вважатися достовірними доказами підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення.

Однак, дані обставини не були враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, внаслідок чого ОСОБА_1 було помилково притягнуто до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Федорова Д.С. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За приписами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду фактично послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, а також письмові пояснення свідків та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, яким встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Так, за поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні апеляційної інстанції, він автомобілем не керував, а, повертаючись додому побачив, що в його припаркованому, біля магазину АТБ, автомобілі пробите колесо, тому відкрив двері, багажник та включив габарити, щоб все добре обдивитись. В цей час поряд, на парковці, були працівники поліції, які підійшли до нього та запитали, що трапилось, на що він їм повідомив, що хоче перепаркувати автомобіль, щоб замінити колесо. Він був схвильований і тоді працівники поліції запропонували йому пройти огляд на приладі Драгер, але він відмовився, так як у свідки працівники поліції запросили охоронця, тому вся ця ситуація викликала у нього сумніви в неупередженості працівників поліції, але якби йому запропонували пройти огляд в медичній установі, то він б звичайно погодився на такий огляд, але працівниками поліції цього зроблено не було. Також зазначив, що самостійно огляд у медичній установі не проходив, так як працівники поліції не видали йому відповідного направлення.

Тому вважає, що працівниками поліції були порушені вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції щодо порядку проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки після його відмови від проходження огляду на приладі Драгер, йому не було запропоновано пройти огляд в медичній установі, а одразу було складено протокол.

З наявних в матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які складені на бланках однією особою,вбачається, що 19 вересня 2020 року о 03 год. 20 хв. у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння.

Між тим, про порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а саме того, що, отримавши незгоду ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобуна приладі «Драгер», інспектор поліції не запропонував ОСОБА_1 пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я і не забезпечив його доставку до такого закладу, свідчить і наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Отже, твердження ОСОБА_1 та захисника Федорова Д.С. про порушення встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння працівниками поліції, які, за відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду із застосуванням приладу «Драгер» одразу на місці події, не пропонували йому пройти огляд в медичному закладі, нічим не спростовані, а відтак, дійсність, наведених ними обставин, у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_1 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння, а отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку не є доведеним ідопустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Федорова Д.С. задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.