КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Кульшенка В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кульшенка В.В. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як зазначив суд першої інстанції з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №071392, водій ОСОБА_1 26.06.2020 року о 14 год. 00 хв., в м. Києві по вул. Північна керував автомобілем «Мітсубіши», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя), який від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Кульшенко Р.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2020 року та закрити провадження в справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП та положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до неправильного вирішення даної справи. винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

Також апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури проведення огляду, оскільки лише наявність цього документа в матеріалах справи є відповідним доказом направлення водія транспортного засобу на огляд до закладу охорони здоров`я відповідно до вимог ст. 266 КУпАП для виявлення чи спростування стану сп`яніння. За відсутності такого направлення, передбаченого ч.6 ст. 266 КУпАП та п.8 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»(затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року), вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з порушенням порядку (процедури) встановленого чинним законодавством України.

На переконання апелянта, наявних у справі доказів недостатньо для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2020 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки ОСОБА_1 не повідомлявся про час та місце розгляду справи і не був присутній при винесенні оскаржуваної постанови, а її копію отримав лише 30.07.2020 року.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кульшенка В.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушені ним п.2.5 ПДР України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що 26.06.2020 року о 14 год. 00 хв. не керував транспортним засобом, який був припаркований на прибудинковій території, і працівники поліції не зупиняли його під час керування, а коли до нього підійшли поліцейські він дійсно перебував в салоні свого автомобіля «Мітсубіши». Також зазначив, що він був повністю тверезий, а на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння він відмовився, оскільки працівники поліції поводили себе агресивно, здійснювали на нього психологічний тиск, ображали його та погрожували забрати його автомобіль на штрафмайданчик, що він розцінив як помсту поліцейських за його численні скарги на дії працівників поліції, тим більше, що транспортним засобом він не керував і працівники поліції не висловлювали йому підозри щодо наявності у нього конкретних ознак сп`яніння, не пояснили який саме огляд він має пройти (на стан алкогольного чи наркотичного сп`янінн) та не повідомили процедуру його проведення.

За клопотанням захисника, до суду викликались інспектор патрульної поліції Москович В.П., яка 26.06.2020 року складала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які згідно цього протоколу були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та надавали працівникам поліції свої пояснення, однак на неодноразові виклики апеляційного суду інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_2 в судові засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Прибувши за викликом суду свідок ОСОБА_3 пояснив, що 26.06.2020 року приблизно о 14 год. 00 хв. до нього підійшла працівник патрульної поліції та попросила його засвідчити відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, на що він погодився. В його присутності інспектор поліції запропонувала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився. Також свідок зазначив, що інспектор поліції не вказувала ознаки сп`яніння, які були нею виявлені у ОСОБА_1 і який саме огляд він має пройти. Після цього, інспектор заповнила бланк пояснень, де він поставив свій підпис, попередньо повідомивши інспектору свої анкетні дані. Також, повідомив, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, який стояв на прибудинковій території, де також були припарковані інші автомобілі, про що ОСОБА_1 неодноразово пояснював поліцейським.

Крім того, під час апеляційного розгляду після огляду свідком ОСОБА_3 наявних у справі письмових пояснень свідків та протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , свідок повідомив, що того дня він підписував тільки бланк пояснень, в його присутності працівники поліції протокол не складали, а підпис в протоколі йому не належить.

Оскільки долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського тривалістю лише 50 секунд, який не відображає усіх обставин необхідних для перевірки доводів апеляційної скарги щодо порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, апеляційним судом також направлявся запит до УПП м. Києва про надання повного відеозапису з нагрудної камери поліцейського щодо обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

У відповідь на запит 08.12.2020 року до Київського апеляційного суду надійшов лист Вих.№43545/41/11/4-2020 від 03.12.2020 року за підписом начальника відділу адміністративної практики УПП в м. Києві, ОСОБА_5 , в якому повідомлено про відсутність запитуваного відеозапису, у зв`язку з обмеженими строками його зберігання.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, а також «Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Відповідно до приписів статті 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особа, яка керує транспортним засобом, щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває в стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, який має право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з матеріалів даної справи, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя в оскаржуваному рішенні зазначив, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним вимог Правил дорожнього руху підтверджується зібраними у справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом та поясненнями, проте не надав у своєму рішенні жодної оцінки цим доказам, які суддя лише перерахував, не розкривши їх змісту.

Тобто, під час розгляду даної справи суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не з`ясував чи було вчинено таке правопорушення, чи винний ОСОБА_1 у його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, а також не з`ясував інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняв рішення, зміст якого не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки не містить обставин, встановлених під час судового розгляду та обґрунтування своїх висновків.

Переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння, оскільки як встановлено під час апеляційного розгляду справи, працівники поліції діяли в порушення порядку встановленого статтею 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, оскільки висуваючи ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейський не зазначив, який саме огляд він має пройти (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння) та не повідомив йому підстави для проведення такого оглядута виявлені поліцейським ознаки сп`яніння. Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Мітсубіши», д.н.з. НОМЕР_1 та зупинки працівниками поліції даного транспортного засобу, який згідно пояснень свідка ОСОБА_3 , наданих в суді апеляційної інстанції, був припаркований на прибудинковій території поряд з іншими автомобілями.

Отже, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відтак відсутні підстави вважати законною вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння за відсутності факту керування водієм транспортним засобом, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не доведена.

За викладеним, оскаржувана постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2020 року не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Кульшенка Р.А. - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №756/8421/20; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Провадження №33/824/641/2021

Головуючий у І інстанції - Белоконна І.В.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.