Справа № 685/533/21
Провадження № 3/685/383/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

28 квітня 2021 року.

Суддя Теофіпольського районного суду Хмельницької області Бурлак Г.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого

за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №343891 від 12.04.2021 року 12 квітня 2021 року о 18 год 01 хв ОСОБА_1 в с. Коров?є по вул. Окружній 10 перебував в громадському будинку, а саме на АЗС «ВІП» в засобах індивідуального захисту, а саме захисній масці, яка не закривала ніс, а також знаходився на вулиці без документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги п2.1 пп2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, його дії кваліфіковано за ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не з`явився, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності.

Правилами ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, Європейський Суд з прав людини, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: від обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання обґрунтованості обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Ч.1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п2 пп2 постанови КМУ №1236 забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення права на повагу до приватного і сімейного життя, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський Суд з прав людини у питанні втручання у приватне життя визначив критерій: законна (легітимна) мета втручання. Держава повинна вказати мету, заради якої вона втручалася у права особи, гарантовані статтею 8.

На сайті КМУ опубліковано «Роз`яснення щодо нових обмежувальних заходів на період карантину», в якому на питання: чому запровадили правило носити з собою документи, що посвідчують особу, дається наступна відповідь: наявність у людини документів дозволить перевірити, чи не мусить вона бути на самоізоляції або в обсервації, а також це дасть можливість органам правопорядку застосувати адміністративну відповідальність для порушників правил карантину.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 (у містечку цукровиків) та 12.04.2021 перебував на АЗС «ВІП» по вул. Окружна в с. Коров?є без документів, що посвідчують особу. Однак, АЗС «ВІП» знаходиться в смт Теофіполі (у містечку цукровиків) поблизу вулиці Миру на якій проживає ОСОБА_1 . Тому, суд вважає, що не надано жодного доказу на підтвердження того, що не маючи при собі у селищі за місцем проживання документів, ОСОБА_1 порушив головну мету встановлення такої вимоги порушення самоізоляції або обсервації. Крім того, суд вважає, що у працівника правоохоронних органів у випадку необхідності ідентифікації особи ОСОБА_1 була можливість встановити його особу за допомогою документів, які були у нього вдома у цьому ж селищі. На підставі викладеного, суд вважає, що особа, яка проживає у селищі та перебуває на вулиці поряд із своїм будинком без документів, що посвідчують особу, не скоює правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП. Крім того, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 перебував в громадському будинку, а саме на АЗС «ВІП» в засобах індивідуального захисту, а саме захисній масці, яка не закривала ніс і його дії кваліфіковано за ч.1 ст.44-3 КУпАП, однак зазначені дії вчинені ОСОБА_1 не утворюють складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, керуючись ч.1 ст. 44-3, 185, 247, 283, 284, 285 КУпАП

п о с т а н о в и л а :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.185, ч.1 ст. 44-3 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її проголошення через Теофіпольський районний суд Хмельницької області.

Суддя