КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/881/21 Провадження 33/824/1782/2021 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Левченко А.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Іванова І.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Іванової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Каранди Олександра Олександровича, подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строк на 1 (один) рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 січня 2021 року о 07 год. 50 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Київський Шлях,69 водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у медичному закладі охорони здоров`я КНП «Бориспільська БЛІЛ» лікарем ОСОБА_2 за адресою: м. Бориспіль вул. Котляревського,1. Відповідно до висновку № 7 результат огляду ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.п.а) п.2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі поданої захисником ОСОБА_1 адвокатом Карандою О.О., останній просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду суперечать фактичним обставинам справи.

Так, адвокат Каранда О.О. зазначає, що зупинка (затримання) ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції, здійснена 22 січня 2021 року, була безпідставною, а отже такою, що тягне за собою наслідок у вигляді протиправності винесеного Протоколу про адміністративне правопорушення від 22 січня 2021 року серії ДПР18 № 003686.

Працівником (-ами) поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 її прав.

Крім того, вказує, що Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 003686 від 22 січня 2021 року, складений відносно ОСОБА_1 в графі «свідки та потерпілі» містить звичайні прочерки, замість зазначення відповідних свідків, що на думку адвоката, свідчить про те, що, свідки під час виконання вимог законодавства представниками поліції при зупинці і відмові нею від освідування на вказаному місці, не залучалися.

Окремо, скаржник зауважує, що ОСОБА_1 , переконавшись у відсутності у працівника поліції, який здійснив зупинення керованого нею автотранспортного засобу, Сертифікату відповідності та Свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, відмовилася проходити обстеження за допомогою відповідного технічного засобу вимірювання.

ОСОБА_1 під відеозапис підтвердила свою готовність здати необхідний тест (зокрема- кров) на вміст алкоголю / інших препаратів, проте, зразків крові для здійснення аналізу на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, на його ступінь та кількісний вміст таких речовин у неї так відібрано і не було, відповідне дослідження та складання Висновку щодо стану сп`яніння було доручено черговому лікарю терапевту, а не наркологу чи анестезіологу.

Крім того, постанова суду в частині зазначення часу проходження обстеження ОСОБА_1 в КНП «Бориспільська багатофункціональна лікарня інтенсивного лікування» містить недостовірні відомості, які суд встановив як доведені. А саме, абз. 3 арк.2 постанови зазначається, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було встановлено 22 січня 2021 року о 9 год.10 хв., в той же час, як Висновком зафіксовано інший час огляду: о 8 год. 35 хв.

Адвокат Каранда О.О. також зазначає, що в Протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 003686 не зазначено суті правопорушення, не зазначено яким чином та за допомогою яких дій працівники поліції встановили стан алкогольного сп`яніння водія.

Апеляційним судом було задоволено клопотання захисника про виклик свідка інспектора управління патрульної поліції ОСОБА_3 та витребування з КНП «Бориспільська багатофункціональна лікарня інтенсивного лікування» акту медичного огляду ОСОБА_1 від 22.01.2021 року.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник адвокат Каранда О.О. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, не наполягали на отримання апеляційним судом витребуваного акту медичного огляду ОСОБА_1 та явку в судове засідання інспектора поліції Константінова Р.О., та просили закінчити розгляд їх апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника адвоката Каранди О.О. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

При цьому, порядок проведення такого огляду врегульований: ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), та спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735 (далі-Інструкція).

А оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, проводиться у відповідності до розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 та вимог норм КУпАП.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , яка реалізувала своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодилася нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що 22 січня 2021 року о 07 год. 50 хв. в м.Бориспіль Київської області по вул.Київський Шлях, 69 водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Nissan Qashqai», в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у медичному закладі охорони здоров`я КНП «Бориспільська БЛІЛ», відповідно до висновку якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустила порушення п.2.9 ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 003686 від 22 січня 2021 року, рапортом працівника поліцій про складення протоколу відносно ОСОБА_1 , направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновком КНП «Бориспільська БЛІЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.01.2021 № 7, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, розпискою про залишення на зберігання транспортного засобу «Nissan Qashqai».

Крім того, на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у м. Києві, що здійснювали 22 січня 2021 року оформлення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , де зафіксована відмова останньої від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а проходження огляду в медичному закладі, в присутності поліцейського.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 від підпису відмовилась, не зазначивши будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та на дії працівників поліції.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо безпідставної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , неможливості встановити точний час зупинки, не роз`яснення поліцейським її прав, проведення фіксації обставин правопорушення без участі захисника, ніяким чином не впливають на кваліфікацію її дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відхиляючи дані доводи, апеляційний суд враховує, що наведені посилання не знаходяться у причинному зв`язку із даними, що підтверджують перебування ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і не впливають на доведеність її вини, оскільки ОСОБА_1 була зобов`язана виконати вимогу працівника поліції про проходження медичного огляду незалежно від її згоди чи незгоди із діями поліції. Таке прямо передбачено абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 вправі оскаржити наведені нею дії працівників поліції у встановленому законом порядку.

Доводи скарги захисника щодо незалучення свідків при відмові водія пройти огляд на стан сп`яніння, не мають правового значення, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений не за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, як помилково вважає скаржник, а за перебування у стані алкогольного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч.1 ст.130 КупАП.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у такому випадку присутність свідків при проведенні огляду водія у медичному закладі, чинним законодавством не передбачено, а отже їх присутність у даному випадку законом не вимагається.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Аналогічні положення містить і згадана вище Інструкція.

Посилання у скарзі на проведення медичного огляду особою з сумнівною компетенцією, суд не може прийняти, оскільки таке припущення не тягне за собою скасування або зміну постанови. При цьому в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що в неї було взято біопробу видихаємого повітря (на алкотестер), що відповідає вимогам згаданої вище Інструкції.

Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний судом вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст.293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Каранди Олександра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду І.В. Іванова