Справа № 342/1380/21
Провадження № 3/342/511/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Андріюк І.Г., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, приватного підприємця,

за ч.1 ст.44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

19.11.2021 року, близько 10.45 год, по АДРЕСА_2 , у приміщенні кафе «Вулик», власником якого є ОСОБА_1 , продавець кафе здійснювала прийом відвідувачів, в яких були відсутні дані щодо негативного результату тесту на COVID-19 та не було сертифікатів вакцинації. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1 п.3-5 постанови КМУ від 09.12.2020 р. №1236 (із змінами, внесеними постановою КМУ №1102 від 25.10.2021), вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Судовий розгляд справи призначено на 07.12.2021 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та залученням захисника.

Розгляд справи відкладено на 13.12.2021 року.

У судове засідання, 13.12.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, подав письмові пояснення, згідно яких просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що інформація, зазначена у протоколі, не відповідає дійсності, протокол складений з грубим порушенням вимог КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. В порушення ст.ст. 251, 255 КУпАП, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було зібрано доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні вказаного правопорушення, відсутні відомості про свідків, особи не встановлені і не допитані, а рапорт працівника поліції, долучений до протоколу, не є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому чи іншому діянні. Просив справу розглянути у його відсутності.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 44-3 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані,на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта,речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки,відеозапису, у тому числі тими,що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою,яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками,а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, завдяки чому орган, який розглядає матеріали справи про адміністративне правопорушення може встановити конкретні дії/бездіяльність допущені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтями 1,29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Так відповідно до підпункту 1 пункту 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 (зі змінами) на території регіонів, на яких установлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених п. 3 цієї постанови, забороняється (серед іншого) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і закладів громадського харчування в аеропортах. Обмеження, передбачені підпунктами 1-7, 9, 14 та 16 цього пункту (3-5), не застосовуються за умови наявності у всіх учасників (відвідувачів, користувачів), крім осіб, які не досягли 18 років, та організаторів заходу (співробітників закладу, ринку) негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години до здійснення заходу (відвідування закладу, ринку), або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, міжнародного, внутрішнього сертифіката або іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).

Відповідно до протоколу №18 позачергового засідання регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Івано-Франківської області на території Івано-Франківської області з 00 год 00 хв 30 жовтня 2021 року встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідальність за порушення вимог щодо заборони приймання відвідувачів може нести виключно суб`єкт господарювання, оскільки саме для суб`єктів господарювання визначено заборону на приймання відвідувачів за умови недотримання вимог Постанови №1236.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV (далі ГК України) суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до ЦКУ країни, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення підтверджують реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи підприємця згідно копії Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2004608 від 14.12.2020 у кафе «Вулик», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 421819 від 22.11.2021, 19.11.2021 року, близько 10.45 год, по АДРЕСА_2 , у приміщенні кафе «Вулик», власником якого є ОСОБА_1 , продавець кафе здійснювала прийом відвідувачів, в яких були відсутні дані щодо негативного результату тесту на COVID-19 та не було сертифікатів вакцинації. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1 п.3-5 постанови КМУ від 09.12.2020 р. №1236 (із змінами, внесеними постановою КМУ №1102 від 25.10.2021), вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Однак судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення співробітниками ДОП ВП № 2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП не зазначено відомості щодо відвідувачів кафе «Вулик», які 19.11.2021 року близько 10.45 год перебували у приміщенні кафе і не мали негативного результату тесту на COVID-19 чи сертифікатів вакцинації. На доданому до адміністративного протоколу DVD-R диску зафіксовано відвідувачів кафе «Вулик», що знаходиться по вул. Братів Окуневських, м. Городенка, проте не встановлено їх особи. Додані до матеріалів справи пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що вони були присутні у кафе на час складання протоколу, враховуючи незазначення вказаних осіб власне у протоколі про адміністративне правопорушення, не дають суду об`єктивної можливості встановити факт перебування саме цих осіб на час складання протоколу у кафе.

Таким чином, суд не отримав достатньо доказів для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 40-1 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, ч.1 ст. 44-3, 221, 247-249, 268, 283-285, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Андріюк І.Г.