Провадження № 33/4820/311/21
Справа № 686/4867/21 Головуючий в 1-й інстанції Навроцький В. А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Гандзьошина М.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з нього 454 грн судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 07 лютого 2021 року о 02 годині 30 хвилин на а/д Н-03 «Житомир-Чернівці» 192 км, керував транспортним засобом марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці), а після зупинення працівниками патрульної поліції транспортного засобу, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Такими діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду від 26 лютого 2021 року, вказану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Уважав, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Зазначав, що під час винесення постанови допущено неповноту судового розгляду, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

Зауважував, що в основу постанови покладено висновки, які ґрунтуються на неналежних, недопустимих та недостовірних доказах.

Звертав увагу суду на те, що не повідомивши про розгляд справи було порушено його право на захист.

Оскільки відповідно до оскаржуваної постанови 26 лютого 2021 року він не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, копії оскаржуваної постанови одержав лише 06 квітня 2021 року, про що свідчить супровідний лист з Хмельницького міськрайонного суду.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Гандзьошина М.В. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Оскільки участі в розгляді справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 не брав, копію судового рішення одержав лише 06 квітня 2021 року, вважаю, що строк на оскарження постанови суду був пропущений з поважних причин за зазначених у апеляційній скарзі обставин та підлягає поновленню.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 саме у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується зібраними у справі та дослідженими доказами, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №350212 від 07 лютого 2021 року, складеного за участю двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому, серед іншого, перераховані ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 : нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, поведінка, що не відповідає дійсності; відеозаписом, який відображений на DVD-диску про очевидний факт категоричної відмови ОСОБА_1 узагалі від проходження такого огляду відповідно до встановленого законом порядку.

Водночас обґрунтування висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від 07 лютого 2021 року, які судом першої інстанції не допитувалися, на що зроблено посилання в апеляційній скарзі, є недопустимим та підлягає виключенню з мотивувальної частини судового рішення, оскільки порушує принцип безпосередності дослідження доказів.

З цих підстав постанова судді підлягає зміні.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції вказував як на доведеність вини протокол ДПР18 №350212 від 07 грудня 2020 року, якого не існує, є необґрунтованим.

Так, суд першої інстанції правильно вказав серію та номер протоколу, однак допустив технічну описку місяця та року, коли вказаний протокол про адміністративне правопорушення був складений, а саме не 07 грудня 2020 року, а як правильно зазначено у протоколі 07 лютого 2021 року.

Указані доводи не спростовують наявності самого протоколу, його допустимості та достовірності як доказу.

Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При перегляді справи про адміністративне правопорушення у суді апеляційної інстанції не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З огляду на викладене, проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок експерта №289 від 09 лютого 2021 року щодо судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_1 у даному випадку не впливає на доведеність його винуватості.

Щодо доводів відносно пропозиції пройти перевірку за допомогою приладу «Драгер» більше як через 2 години після зупинки транспортного засобу, то такі не заслуговують на увагу. У пункті 9 вищезгаданої Інструкції йде мова лише про забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У даному випадку ОСОБА_1 узагалі відмовився від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо посилання апелянта на порушення судом першої інстанції права на захист слід зазначити таке.

Особа, відносно якої вирішуються питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , був достовірно обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, що підтверджується відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №350212 від 07 лютого 2021 року та відеозаписом наявним у матеріалах справи.

Жодних належних та допустимих доказів неможливість явки до суду станом на час розгляду справи, ОСОБА_1 , не було надано.

З огляду на положення ст.268 КУпАП місцевий суд умотивовано прийняв рішення за можливе розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому відповідно до положень ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

Відтак, доводи апелянта про порушення права на справедливий суд та права на захист не можна визнати переконливими.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУпАП, відсутні.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах, яким судом першої інстанції надана оцінка.

Переконливих доводів у апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови, не встановлено.

Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги в повному обсязі та скасування постанови судді місцевого суду, відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП змінити.

З її мотивувальної частини виключити посилання на письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 як на доведеність вини ОСОБА_1 .

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Матущак М.С.