Справа №592/9693/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Фоменко І. М.
Номер провадження 33/816/47/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників Лопаткіна О.В. і Рижова С.Є., а також секретаря Сітало Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами захисників Лопаткіна О.В. і Рижова С.Є. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючий, проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2020 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки за те, що 15.08.2020 року о 12 год. 26 хв., в м. Суми по вул. Я.Мудрого, поблизу будинку № 2, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 313 CDІ Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , після зупинки на вимогу поліцейського (до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння) вживав алкоголь (горілку Nemiroff). Водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням захисники Лопаткін О.В. та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги в яких:

- Лопаткін О.В. просив постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2020 року, скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити. Просив викликати і допитати свідків, а судове засідання проводити з його фіксуванням спеціальними технічними пристроями;

- ОСОБА_2 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення, а саму постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2020 року, просив скасувати і закрити провадження відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог захисник Лопаткін О.В. вказував, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, з порушенням принципів законності і верховенства права та рішень Європейського суду з прав людини і Конституційного суду України. Подаючи апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , захисник на арк. 2 своєї скарги веде мову про порушення його захисника права на справедливий суд та права на захист, оскільки суд не викликав і не допитав свідків, а докази його вини суд дослідив формально, у зв`язку з чим його до відповідальності притягнули безпідставно, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення. На сторінці 3 скарги захисник знову наголошує про безпідставне притягнення його до відповідальності і не дотримання судом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, захисник вказував і про не винуватість самого ОСОБА_1 , оскільки той після зупинки його авто ОСОБА_1 алкоголю не вживав, огляд в закладі охорони здоров`я не проходив, та більше того, самим автомобілем не керував. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився як на місці так і в лікарні, оскільки декілька разів намагався його пройти за допомогою спеціального технічного пристрою, однак через його несправність, так огляд і не пройшов. Складений відносно ОСОБА_1 протокол апелянт вважав таким, що не відповідає вимогам КУпАП, оскільки в ньому не сформульована суть звинувачення та не правильно вказаний нормативно-правовий акт. Відповідно до змісту протоколу ОСОБА_1 15.08.2020 року відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в лікарні, не зважаючи на це ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП(п. 2.10 ПДР України), а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП (п. 2.5 ПДР України).

Захисник Рижов С.Є. вказував про те, що ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності безпідставно, так як річковим, морським або маломірним судном, як того вимагала ст. 130 КУпАП, він не керував, а тому не є суб`єктом вказаного правопорушення. На переконання апелянта судом не було забезпечено повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності. Суд врахував письмові пояснення свідків, однак безпосереднього допиту їх в суді не здійснив. Суд встановив, що ОСОБА_1 не пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою, хоча ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження такого огляду, а його не пройшов через технічну несправність приладу. Крім цього, захисник не погоджувався з висновком суду про затягування ОСОБА_1 розгляду справи, оскільки той хворів, а захисники не могли з`явитись до суду через зайнятість в інших судових засіданнях.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників Лопаткіна О.В. і Рижова С.Є., які апеляційні скарги підтримали, просили їх задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити, та які підтримали клопотання захисника Рижова С.Є. про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2020 року відносно ОСОБА_1 винесена за відсутності, як особи яка притягується до адміністративної відповідальності так і його адвоката Рижова С.Є. 11.11.2020 року вказане судове рішення направлено ОСОБА_1 , про що в матеріалах справи міститься супровідний лист (а.с. 40). Між тим, відомості про отримання ОСОБА_1 постанови суду в матеріалах справи відсутні, як і підтвердження того, що воно було отримано його захисником.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити адвокату Рижову С.Є. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2020 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2020 рок, яку захисники Рижов С.Є. та Лопаткін О.В. просили скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимогст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАПвбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №032241 від 15.08.2020 року (а.с.1) та Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.1А), в яких зазначено ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у водія ОСОБА_1 , та зафіксовано відмову останнього від проходження огляду;

- письмовими поясненнями свідків (а.с.2-3), котрі вказали, що водій погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатора Драгер та робив декілька спроб вдихання у прилад, однак ні разу не видихав достатньої кількості повітря, необхідної для проведення аналізу приладом Драгер. В подальшому, водій у присутності свідків підійшов до автомобіля Mercedes-Benz 313, д.н.з. НОМЕР_1 , звідки дістав горілку марки «Неміроф», об`ємом 0,5 л, налив до стаканчику та випив;

- розпискою (а.с.4), в якій ОСОБА_3 зобов`язалася доставити автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , до місця його постійної стоянки та не допустити гр. ОСОБА_1 до керування транспортним засобом;

- копією відеозапису з місця вчинення правопорушення (а.с.7), з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу Mercedes-Benz 313, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, з водійської сторони автомобіля вийшов гр. ОСОБА_1 , який на запитання поліцейського: «Чи вживали ви сьогодні алкогольні напої?», відповів: «Так». В подальшому, водію у присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, на що ОСОБА_1 погодився та здійснив декілька спроб вдихання у прилад, проте жодного разу не видихав достатньої кількості повітря, необхідної для проведення аналізу, що підтверджувалося показаннями приладу «Видих перервано». В зв`язку з такими обставинами було прийнято рішення щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на іншому приладі. Через деякий час після зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_1 , не пройшовши огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, а саме газоаналізатора Драгер, всупереч вимог поліцейського, підійшов до автомобіля Mercedes-Benz 313, д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого налив у пластиковий стаканчик та випив рідину з бутилки з написом «Nemiroff». Крім того, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, свідки неодноразово зауважували на наявність запаху алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції.

З метою забезпечення повноти та об`єктивності розгляду справи, на задоволення клопотань сторони захисту, апеляційним судом було додатково викликано та заслухано пояснення свідків, які повідомили наступне.

Так, свідок ОСОБА_4 надані ним письмові пояснення підтвердив, вказав, що був запрошений поліцією в якості свідка, що у водія ОСОБА_1 було встановлено ознаки сп`яніння, ОСОБА_1 намагався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою, однак це йому так і не вдалося, далі бачив як ОСОБА_1 пив з пляшки, на запитання суду чи підписував він свідок прокол та чи роз`яснювались ОСОБА_1 поліцією його права та обов`язки свідок повідомив тим, що протокол підписував, права роз`яснювались.

Свідок ОСОБА_3 вказала, що знайома з ОСОБА_1 , в день його зупинки поліцією, вона була разом з ним в автомобілі, вказала, що їх зупинила поліція, ОСОБА_1 вийшов, а вона весь час була в авто, при цьому пересідала на місце водія коли той вийшов до поліції. Наголосила, що ОСОБА_1 неодноразово дув в трубку, результатів не було, тому він відмовився в подальшому від огляду. Ситуація була напружена, тому вона відходила на деякий час від місця події, а потім повернулась і написала розписку про доставку автомобіля яким керував ОСОБА_1 . На запитання суду чому в розписці вказала, що зобов`язується не допускати ОСОБА_1 до керування авто, пояснила тим, що розгубилась, писала те, що казала поліція.

Свідок ОСОБА_5 , інспектор поліції, вказав, що в ході патрулювання надійшло повідомлення, що водій транспортного засобу може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, даний транспортний засіб було зупинено в м. Суми по вул. Я.Мудрого, встановлено, що ним керував ОСОБА_1 в якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння про що він і сам не заперечував цього, далі було запрошено двох свідків для проходження процедури на встановлення стану алкогольного сп`яніння, однак в ході його проходження такий огляд водій так і не зміг пройти через недостатність подиху в газоаналізатор, тому процедура залишилась не пройденою. На місце події було запрошено інший екіпаж патрульної поліції, з таким же драгером, однак ОСОБА_1 вже при свідках повідомив, що алкоголю не вживав та має намір вжити його зараз. ОСОБА_1 був попереджений поліцією про відповідальність, яка передбачена вже іншою частиною статті, за таких обставин, однак той не зважаючи на попередження поліції, відкрив дверцята автомобіля, дістав пляшку горілки, налив стакан та повідомив понятим, що п`є тільки зараз. Далі ОСОБА_1 випив, від проходження подальшого огляду відмовився як і прослідувати до закладу охорони здоров`я. Відносно ОСОБА_1 складено протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП, зі змістом якого його ознайомлено під підпис, видано тимчасове посвідчення водія, а транспортний засіб, під розписку, передано його знайомій.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі вислухавши свідків, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.10. ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень захисників Лопаткіна О.В. та Рижова С.Є. про порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки суд не допитав свідків, а докази дослідив формально,не повно та не об`єктивно то їх апеляційний суд вважає безпідставними, так як з метою забезпечення участі ОСОБА_1 та його захисників, суд першої інстанції неодноразово відкладав слухання справи на інші дати. При цьому, ні особа, яка притягується до відповідальності ні його захисники не були позбавленні надавати суду пояснення, клопотання, зауваження та інше. Необ`єктивного вирішення справи судом першої інстанції апеляційним судом не встановлено. Допит свідків здійснено апеляційним судом за клопотанням захисників.

Твердження захисника Лопаткіна О.В. про те, що ОСОБА_1 після зупинки його авто алкоголю не вживав, огляд в закладі охорони здоров`я не проходив, та більше того, самим автомобілем не керував, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки вони спростовуються матеріалами відео.

Також захисник Лопаткін О.В. вказував, що від огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився як на місці так і в лікарні, оскільки декілька разів намагався його пройти за допомогою спеціального технічного пристрою, однак через його несправність, так огляд і не пройшов. Звертав увагу, що відповідно до змісту протоколу ОСОБА_1 15.08.2020 року відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в лікарні, не зважаючи на це ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП(п. 2.10 ПДР України), а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП (п. 2.5 ПДР України).

У відповідь на вказані доводи суд апеляційної інстанції звертає увагу захисника на наступне.

Так, як вбачається зі змісту протоколу ОСОБА_1 порушив п. 2.10 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки 15.08.2020 року о 12 год. 26 хв., в м. Суми по вул. Я.Мудрого, поблизу будинку № 2, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 313 CDІ Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , після зупинки на вимогу поліцейського (до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння) вживав алкоголь (горілку Nemiroff). Водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків.

Вказане узгоджується як з відеоматеріалами, так і з письмовими та усними поясненнями свідків, підстав не довіряти яким апеляційним судом не встановлено.

Відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП, до якої в даному випадку притягується ОСОБА_1 , настає у разі вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

З матеріалів справи встановлено, а стороною захисту та самим ОСОБА_1 не спростовано того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що йому пропонували пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного пристрою, що він погодився його пройти, однак навмисно не забезпечив його належне проходження, та того, що в присутності свідків і поліції до закінчення проведення такого огляду демонстративно вжив алкоголь.

Неточностей, суперечностей чи не відповідності проколу вимогам закону, як про це вів мову захисник Лопаткін О.В., апеляційним судом не встановлено.

Щодо тверджень захисника Рижова С.Є. про те, що суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 не пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою, хоча ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження такого огляду, а його не пройшов через технічну несправність приладу, то вони, за встановлених обставин, не виключають в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Також, не впливають на вирішення питання винуватості чи не винуватості ОСОБА_1 твердження захисника Рижова С.Є. про безпідставність висновків суду про затягування ОСОБА_1 розгляду справи, оскільки дійсно з матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення участі ОСОБА_1 та його захисників в розгляді справи її слухання судом неодноразово відкладалось. Вказаному суд дав детальний аналіз в оскаржуваній постанові.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та в межах безальтернативної санкції ч.4 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Рижову С.Є. строк на апеляційне оскарження постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2020 року.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.11.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників Лопаткіна О.В. і Рижова С.Є. на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.