запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/268/21Головуючий у 1-й інстанції Соболєва І.П.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , його захисника Щербини К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Щербини Кирило Валерійовича на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду 18.12.2020 року о 04 год. 04 хв. в м.Запоріжжі, Вознесенівський район, вул.Перемоги, 121 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 330XI» д.н. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

В апеляційній скарзі захисник Щербина К.В. просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що суд першої інстанції, незважаючи на поважність причин неявки до судового засідання призначеного на 01 березня 2021 року, розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Крім того, матеріали справи не містять доказів проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням вимог ч.2 ст.266 КУпАП.

Письмові пояснення свідків є непереконливими доказами та підлягають перевірці судом шляхом їх допиту у судовому засіданні, про що 25.02.2021 року було заявлене відповідне клопотання.

В матеріалах справи наявний відеозапис правопорушення, який є недопустимим доказом, оскільки відповідно до його змісту огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 на місці зупинки не було проведено, а свідки події не були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова не містить даних щодо технічного засобу, яким здійснено фото- та відеозапис, що не відповідає імперативній нормі ч.3 ст.283 КУпАП.

Згідно з висновком лікаря-нарколога КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №6142 від 18.12.2020 року ОСОБА_1 не перебуває у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Щербину К.В., які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги, що 01.03.2021 року судове засідання відбулося без участі ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 та його захисник не були присутніми в судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції. Між тим, про час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь належним чином.

Апеляційний суд не вбачає порушень процесуального закону з приводу розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності ОСОБА_1 , оскільки подача заяви про відкладення розгляду справи не зобов`язує суд до беззаперечного задоволення такого клопотання.

Крім того, під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені всі матеріали справи, вивчені та перевірені усі заперечення апелянта стосовно обставин події адміністративного правопорушення.

Більш того, апелянт не був позбавлений права на захист своїх прав в апеляційному суді як особисто так і за допомогою захисника.

При цьому в судовому засіданні апеляційної інстанції був присутній захисник Щербина К.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому права ОСОБА_1 , які були на думку захисника порушені в суді першої інстанції, в повній мірі були поновлені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Перевіряючи інші доводи захисника, апеляційний суд виходить з наступного.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується:

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №049111 від 18 грудня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України;

- направленням на огляд водія до КНП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" ЗОР, в якому викладені ознаки наркотичного сп`яніння та зазначено, що огляд у закладі охорони здоров`я не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду.

Крім цього, вина ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснювали, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, від чого останній відмовився.

Зі змісту відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції з приводу невідповідності світлових приборів вимогам стандартів. Після зупинки ОСОБА_1 пояснив, що з дівчиною вони їдуть до «McDonald`s» та спати. І тільки через деякий час, після того, як йому було запропоновано проїхати до лікаря-нарколога став пояснювати про те, що поспішає до дитини.

Під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти у медичній установі медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Але він відмовлявся від його проходження.

18.12.2020 о 04 год. 40 хв. ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Але він знов відмовився. Йому було роз`яснено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Також його було повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

І тільки після складання протоколу про адміністративне правопорушення та під час ознайомлення з ним, ОСОБА_1 о 05.08 годині висловив згоду на проходження огляду. Проте така згода була надана ОСОБА_1 вже після вчинення ним адміністративного правопорушення, за скоєння якого складено протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що відеозапис, зафіксований нагрудною камерою поліцейського, є неналежним доказом, також безпідставні, оскільки застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію". Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Відеозапис події містить достовірні дані про дії ОСОБА_1 та поліцейських на момент зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП.

Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі, вказаними вище.

Відсутність в матеріалах справи сертифікату та інформації про дату виробництва та серійний номер технічного засобу, яким зроблено відеозапис не впливає на висновки суду, оскільки матеріали відеозапису є не єдиним доказом, що підтверджують порушення водієм ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України. А зміст самого правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису технічних даних, на які впливав би факт сертифікації відеокамери та її специфічні характеристики.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи про незаконність постанови суду у зв`язку з тим, що суд першої інстанції не допитав свідків є безпідставними, оскільки зазначені апелянтом відомості не викликали необхідністю з`ясування безпосередньо у свідків таких обставин, які з достовірністю встановлені здобутими по справі вищенаведеними доказами.

Твердження захисника Щербини К.В. щодо мотивів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не виключають його обов`язку пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП, та не спростовують винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі судом не встановлено.

Посилання апелянта на ту обставину, що матеріали справи не містять доказів проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, на висновки суду першої інстанції не впливають.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я. Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного, а також обов`язкова присутність свідків при проведенні огляду в медичному закладі, вказаною Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами не передбачено.

У зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки саме наркотичного сп`яніння, водію було обґрунтовано запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від проходження якого водій відмовився в порушення п. 2.5 ПДР України.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки висновку за результатами медичного огляду в лікарні, відповідно до якого у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ, п. 17 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

З огляду на викладене, медичний огляд в закладі охорони здоров`я може проводитись лише у присутності поліцейського, а як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду №6142 від 18 грудня 2020 року, огляд проводився за відсутності співробітника патрульної поліції, і доказового значення в даному провадженні не має.

Крім того, факт проходження ОСОБА_1 медичного обстеження на предмет його перебування у стані наркотичного сп`яніння не впливає на правильність висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, адже останнього визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП саме за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, бо вони також не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за фактичних обставин, встановлених судом у постанові, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов`язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У зв`язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Щербини Кирило Валерійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 335/11166/20