КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/534/2021 Суддя 1 інстанції - Бойко О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року щодо -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, непрацюючого, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок, поряд з цим стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 о 22 год. 05 хв. 11.04.2020 року, керуючи транспортним засобом «Honda», без д.н.з., двигун НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , в м. Києві по вул. А.Вільямса, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень. Вказаними діями, ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3. «б», 10.1 ПДР України, тобто вчинив дії передбачені ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року тазакрити провадження у справі №752/7608/20 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки суддя першої інстанції припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст. 251, 280 КУпАП, не з`ясовано всі фактичні обставини справи, в постанові чітко не зазначено саме на підставі яких доказів суд прийшов до висновку про доведеність його вини в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а які з доказів чи доводів відхилені судом та з яких мотивів, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що з метою встановлення об`єктивних обставин справи під час розгляду справи в суді першої інстанції ним було подано письмові пояснення з приводу обставин ДТП, проте судом першої інстанції не було враховано його письмових пояснень, а були взяті до уваги лише пояснення, надані ним одразу після ДТП, які, на думку апелянта, не відповідали дійсним обставинам справи в зв`язку з тим, що він ( ОСОБА_1 ) перебував в шоковому стані та отримав струс мозку, що підтверджується випискою з лікарні.

Окрім цього, ОСОБА_1 зазначає, що разом з письмовими поясненнями було подано клопотання про виклик другого учасника ДТП та працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення ДТП, яке було задоволено частково, та вирішено викликати для надання пояснень другого учасника ДТП, однак в судове засідання, призначене на 17.06.2020 р. о 15:00 другий учасник ДТП не з`явився, жодних пояснень не надав. Судом першої інстанції не було здійснено всіх необхідних дій щодо належного повідомлення другого учасника ДТП, не надано доказів належного повідомлення другого учасника ДТП і розглянуто справу того ж дня.

Дана обставина, на думку апелянта, дає підстави стверджувати, що судом першої інстанції вже склалося упереджене ставлення до нього, як правопорушника, та фактично прийнято рішення до судового засідання 17.06.2020 р.

Крім цього ОСОБА_1 вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно не враховано в якості доказу фотографії з місця ДТП, долучені до пояснень, які чітко дають зрозуміти, що водій автомобіля Шевроле не дотримувався правил ПДР, оскільки авто після ДТП фактично знаходилося на смузі зустрічного руху.

Також апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не наведено мотивів прийняття чи неприйняття доводів та доказів під час вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Федорченка А.М., які, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення ОСОБА_3 ,який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою, допитавши працівника поліції ОСОБА_4., та заслухавши експерта ОСОБА_6., дослідивши наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за таких обставин.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (частина 1 статті 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251).

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

При цьому спрощений підхід до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до адміністративної відповідальності, як і потерпілих, є неприпустимим (пункт 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, далі Постанова №14).

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), червоний сигнал світлофору, забороняє рух (пункт 8.7.3 «е»).

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Наведені вимоги закону суддею суду першої інстанції, як убачається з матеріалів справи, належним чином не виконані, внаслідок чого залишились нез`ясованими обставини, які мають значення для її правильного вирішення, а також у постанові не викладені мотиви прийнятого рішення.

Так, ухвалюючи постанову про наявність в діях ОСОБА_1 порушень п. 2.3 б, 10.1 ПДР України, суддя районного суду в постанові вказав, що не дивлячись на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не визнав вини, його вина підтверджується матеріалами адміністративної справи, зокрема, схемою дорожньо - транспортної пригоди, з якої вбачається, що водій транспортного засобу «Honda» безпосередньо перед зіткненням змінював напрямок руху в бік смуги руху, по якій рухався автомобіль «Chevrolet», що і стало причиною дорожньо- транспортної пригоди.

При цьому, поза увагою суду фактично залишились пояснення ОСОБА_1 , та фотознімки з місця ДТП, долучені до матеріалів справи, які на його думку свідчили про неправильність складеної схеми місця ДТП, не заслухано пояснень іншого учасника ДТП.

Наведені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції вимог закону, більш того про помилковість висновків судді, у зв`язку із чим постановлене по справі рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

При цьому, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 11.04.2020 року о 22 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом «Honda», без д.н.з., двигун НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , в м. Києві по вул. А.Вільямса, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень. Вказаними діями, ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3. «б», 10.1 ПДР України, тобто вчинив дії передбачені ст.124 КУпАП.

Згідно з положеннями пункту 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Під час апеляційного розгляду ніким з учасників ДТП не оспорювався той факт, що дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Honda», без д.н.з., двигун НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 трапилась на вул. А.Вільямса в м. Києві.

Зі схеми місця ДТП, складеної за місцем пригоди слідує, що вона містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, причетний до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено характеризуючі дані транспортного засобу та відомості про його пошкодження (а.с.2).

Водій ОСОБА_2 на місці ДТП пояснював, що рухався по вул. Вільямса в сторону Амурської площі, вирішив скоротити маршрут і перетнути подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, але не перетнув, оскільки ззаду отримав удар автомобілем, а коли прийшов до тями, то вже лежав на асфальті.

Інший учасник ДТП - ОСОБА_3 на місці ДТП пояснював, що рухався в лівій смузі руху по вул. Вільямса в сторону Амурської площі. З правої смуги руху водій моторолера здійснив поворот ліворуч через подвійну суцільну дорожню розмітку, що й призвело до ДТП.

До суду першої інстанції водій ОСОБА_3 не з`явився, і показань не надавав.

Разом з тим, з показань ОСОБА_2 в суді першої інстанції вбачається, що він рухався по вул. Вільямса на мопеді в лівій смузі руху при наявних двох смугах. Рухався з ввімкненим покажчиком повороту, адже, йому потрібно було здійснити розворот в зворотний бік відносно його напрямку руху. Побачивши попереду світлофор, на якому загорівся жовтий сигнал, він почав знижувати швидкість. В цей час в дзеркало заднього виду побачив автомобіль, який рухався з великою швидкістю позаду нього, який рухався, як йому здалось між двома смугами руху. В зв`язку з тим, що габарити мопеда дозволяли маневрування в одній смузі руху та задля уникнення зіткнення, він в межах свої смуги руху взяв лівіше по подвійної дорожньої розмітки, але в цей момент відчув удар в задню частину мопеда, упав та втратив свідомість. Після того, як прийшов до тями, працівники поліції відбирали в нього пояснення, але в той час він не дуже розумів як все відбулось. На підтвердження свого стану здоров`я долучив до матеріалів справи копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого про те, що в період з 12.04.2020 р. по 21.04.2020 р. перебував на стаціонарному лікування з діагнозом: закрита черепно - мозкова травма. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що рухався на автомобілі «Chevrolet» по вул. Вільямса в лівій смузі руху, а попереду його в правій смузі руху рухався скутер «Honda», який різко почав розворот у зворотньому напрямку через подвійну суцільну лінію, що призвело до ДТП на його смузі руху. Уточнив, що такий розворот водій вчинив різко на відстані 5- 6 метрів від нього, в зв`язку з чим він гальмував, проте, уникнути зіткнення він не зміг.

Водій ОСОБА_1 фактично підтримав свої пояснення, надані в суді першої інстанції, уточнивши, що на місці ДТП зі складеною схемою місця ДТП він не погоджувався, показував, що на схемі не відображено гальмівний шлях та не вірно вказано місце зіткнення, однак, його не слухали. Він підписав схему без будь - яких зауважень, адже, не знав, що їх можна робити, та й стан здоров`я не дозволяв нормально думати.

Так, з дослідженої схеми місця ДТП вбачається, що на ній зафіксовано кінцеве розташування транспортних засобів, місце зіткнення транспортних засобів відображено неподалік правого переднього колеса автомобіля «Chevrolet», при цьому, гальмівного сліду вказаного автомобіля на зазначено, як і не відображено уламків розбитої протитуманної фари та уламків пластику, які зафіксовані на фотознімках, долучених до матеріалів справи.

Допитана під час апеляційного розгляду з підстав складання протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції ОСОБА_4 пояснила, що 11.04.2020 року під час патрулювання у складі екіпажу, отримали виклик про ДТП з потерпілим за участю автомобіля та мопеда. Приїхавши на місце виклику, побачили, що там вже знаходилась швидка, яка оглядала водія мопеду. Видимих травм у водія скутера не було, від госпіталізації він відмовився. Почали оформляти ДТП, при цьому її напарник ОСОБА_5 опитував учасників ДТП та складав схему ДТП, а вона складала протокол про адміністративне правопорушення. Пам`ятає, що водій мопеда говорив, що на нього наїхали. Інспектор вказала, що на дорозі, де відбулося ДТП по дві смуги руху в обох напрямках. Зіткнення відбулося за 20 метрів до супермаркету «Ашан». На скільки вона пам`ятає, згідно показаь водія мопеда йому потрібно було здійснити в`їзд на територію Ашану. На їх запитання, яким чином він хотів заїхати на територію Ашану, оскільки там подвійна суцільна смуга, водій скутера не відповів. Оглянувши пошкодження транспортних засобів ними було встановлено, що у транспортних засобів пошкоджені бокові частини (у автомобіля передня права частина, а у скутера дещо бокова та задня частина), що на їх думку свідчило про те, що автомобіль рухався в лівій смузі, а скутер перестроювався з правої смуги руху в ліву і не надав переваги автомобілю. З врахуванням пояснення водія автомобіля «Шевроле Авео», який пояснив, що їхав прямо і не змінював напрямку свого руху, а здійснив різке перестроювання водій скутера, та з врахуванням пояснень водія скутера, з приводу того, що йому потрібно було здійснити заїзд на територію супермаркету «Аншан», вони прийшли до висновку про порушення саме водієм скутера вимог ПДР України.

З приводу складання схеми місця ДТП, ОСОБА_4 пояснила, що її складала не вона, а її колега ОСОБА_5 , тому вона не може нічого пояснити з приводу правильності відображення в схемі всіх даних.

В подальшому після дослідження в судовому засіданні фотознімків з місця ДТП, ОСОБА_4 пояснила, що цими фотознімками підтверджується неправильність складеної її колегою схеми місця ДТП, зокрема, не відмічено на схемі осипу скла та пластику, що залишився на асфальті, з врахуванням якого вбачається, що місце ДТП, що відображене на схемі, не відповідає дійсності, окрім того, не відображено на схемі місця ДТП й гальмівного шляху автомобіля «Шевроле Авео».

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції експерт КНДІІСЕ ОСОБА_6 щодо механізму ДТП пояснив, що з фотознімків, наявних у справі та даних зворотньої сторони схеми місця ДТП вбачається, що у автомобіля «Шевроле» пошкоджена права частина бампера, під фарою головного світла, що відповідає зануренню в цій області твердого предмету з обмеженою поверхнею, з напрямком занурення з переду назад. У скутера всі пошкодження сконцентровані в задній частині з лівої сторони на пластиковому корпусі.

Такі пошкодження відповідають попутному характеру зіткнення при незначному куті між повздовжніми осями транспортних засобів, який був близький до нуля.

Ознак, того, що водій скутера, на момент первинного контакту значно повертав ліворуч, з урахуванням таких пошкоджень обох транспортних засобів, не вбачається. В іншому б випадку були б зовсім інші пошкодження.

Зіткнення, на думку експерта, відбулося в лівій смузі руху перед початком осипання, яке зафіксовано на фотознімках, що відповідає поясненням водія скутера, про те, що він рухався прямолінійно в лівій смузі руху, приблизно в лівому крайньому положенні.

Відповідно до гальмівного шляху автомобіля «Шевроле Авео», зафіксованого на фотознімках, вбачається, що він повністю знаходився у лівій смузі руху, а потім в процесі гальмування зміщувався на зустрічну смугу руху, що свідчить про те, що водій автомобіля застосовував екстрене гальмування перед зіткненням. Але, гальмівний шлях автомобіля «Шевроле Авео» досить довгий, що викликає сумніви, що швидкість даного автомобіля до моменту зіткнення була 50 км/год.

На користь версії, що зіткнення було попутним, експерт вказав саме на те, що після зіткнення скутер подолав достатньо велику відстань в повздовжньому напрямку до моменту падіння, а також слідову інформацію, яка зафіксована на фотознімках та кінцеве розташування транспортних засобів, та вказав, що, якби зіткнення було під кутом, то був би переїзд скутера автомобілем, а тому, пояснення водія автомобіля «Шевроле Авео», що зіткнення відбулося під кутом є технічно неспроможними.

З приводу пояснень ОСОБА_1 щодо того, що він рухався виключно в лівій смузі і лише перед ДТП змістився трохи лівіше в своїй смузі руху, експерт зазначив, що місце зіткнення було приблизно на початку гальмівного сліду, і при такому контактуванні відкидання уламків відбувається вперед і в правий бік, а тому не можна чітко стверджувати що зіткнення відбулося саме в місці розташування осипання. Більш чіткіше місце зіткнення можна визначити по гальмівному шляху та подряпині на дорожньому покриттю, адже, цю подряпину залишила деталь, яка пошкодилась від зіткнення. Початок подряпини знаходиться на значній відстані від місця ДТП, зазначеного на схемі, що вказує на те, що місце зіткнення на схемі зазначено не вірно.

З приводу того, чому на скутері відсутні значні пошкодження, експерт пояснив, що більш за все скутер контактував з автомобілем «Шевроле Авео» заднім колесом або варіатором двигуна скутера, що знаходиться з лівої сторони колеса скутера та який є достатньо міцним.

Щодо пояснень водія автомобіля «Шевроле Авео» ОСОБА_3 з приводу того, що водій скутера лише на відстані 5-6 метрів почав різко перестроюватися з правої смуги руху в ліву, експерт пояснив, що в такому випадку кут зіткнення мав би бути 30-40 градусів, і були б інші пошкодження транспортних засобів. А тому показання водія ОСОБА_3 в чатсині того, що водій скутера на момент дорожньо - транспортної пригоди здійснював перестроювання з правої в ліву смугу руху експерт вважав технічно неспроможними.

Враховуючи вищенаведене, експерт зазначив, що з технічної точки зору, він не вбачає в діях ОСОБА_1 будь - яких порушень ПДР України, які б знаходилися в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП.

Оцінюючи в сукупності наведені докази у справі, суд апеляційної інстанції за результатами перегляду справи в апеляційному порядку дійшов висновку про те, що схема місця ДТП, на яку посилався суд першої інстанції, визнаючи винним ОСОБА_1 не є належним доказом його вини у порушенні п. 10.1, 2.3 б ПДР України; пояснення водія ОСОБА_3 , за висновками експерта є технічно неспроможними; а інших доказів у справі, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху та як наслідок, складали об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення поза розумним сумнівом, матеріали справи не містять.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

Відтак, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки розгляд справи, відповідно до вимог КУпАП, проводиться лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то пояснення ОСОБА_1 про порушення водієм ОСОБА_3 вимог ПДР України не розглядаються апеляційним судом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок- скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал