ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/633/21 Справа № 203/111/21 Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці Держмитслужби на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2021 року, якою провадження у справі про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення,

за участю:

представників митниці Козія І.М., Романенко І.М.,

захисника Туза Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2021 року провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0375/11000/20 від 23 жовтня 2020 року 17 травня 2020 року відповідно до контракту від 19 грудня 2018 року № GSW-19/12/18, укладеного між продавцем ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» в особі представника Романюка В.В. та покупцем естонською компанією «GRAINEXPO OU» в особі ОСОБА_2 , Запорізькою митницею ДФС здійснено митне оформлення в режимі експорт «пшениці м`якої, не насіннєвої, українського походження 4 та /або 5 та/ або 6 класів, насипом, врожаю 2018 року. Вагою 1 879 000 кг» за періодичною митною декларацією типу ЕК10РР № UA112040/2019/001100.

До митного оформлення товар заявлено ТОВ "ГРЕЙНЕКС-БРОКЕР", яке діяло на підставі Договору доручення від 10 вересня 2018 року № 176-МБ/Н, укладеного з ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

21 травня 2019 року частину зазначеного вище товару було вивезено за межі митної території України через пункт пропуску «Бердянський морський торговельний порт» на т/х «FK НАТІСЕ» (прапор Комори), а 28 травня 2019 року до Запорізької митниці ДФС було подано додаткову митну декларацію типу ЕК10ДР № UA112040/2019/001183 для оформлення пшениці м`якої, не насіннєвої, українського походження 5 класу, насипом, врожаю 2018 року, вагою 305528 кг, вартістю 51 939,76 доларів США.

Під час митного оформленні зазначеної вище пшениці декларантом були подані наступні документи: контракт 19 грудня 2018 року № GSW-19/12/18; додаткова угода № 1 від 16 квітня 2019 року до контракту № GSW-19/12/18; специфікація № WHE 07/03/19 від 07 березня 2020 року до контракту № GSW- 19/12/18; додаткова угода № 1 від 14 травня 2019 року до специфікації № WHE 07/03/19 від 07 березня 2020 року до контракту № GSW-19/12/18; проформа-інвойс від 17 травня 2019 року №422/2; інвойс-фактура від 24 травня 2019 року № 422/3; ордерний коносамент від 20 травня 2019 року № 3.

Листом Департаменту запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Державної митної служби України від 28 липня 2020 року № 20/20-02-01/7.5/1696 на адресу Дніпровської митниці Держмитслужби скеровано відповідь митних органів Республіки Естонії від 30 червня 2020 року № 14-1/14622-2, в якій зазначено, що естонська компанія «GRAINEXPO OU» зареєстрована в естонському комерційному реєстрі, але компанія насправді не існує і не є діючою в Естонії - не зареєстрована в реєстрі ПДВ, не зареєстровано жодних угод купівлі-продажу і жодних експортів - імпортів через Естонію в базі даних. Також, компанія «GRAINEXPO OU» ніколи не подавала жодних звітів до естонських податкових та митних органів.

Так, на думку Дніпровської митниці, ОСОБА_1 , вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України пшениці м`якої, не насіннєвої, українського походження 5 класу, насипом, врожаю 2018 року, вагою 305528 кг, вартістю 51 939,76 доларів США (що складає 1 360 972,08 грн. по курсу НБУ на день переміщення товару через митний кордон України 21 травня 2019 року) з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів: контракту 19 грудня 2018 року № GSW- 19/12/18, додаткової угоди № 1 від 16 квітня 2019 року до контракту № GSW-19/12/18, специфікації № WHE 07/03/19 від 07 березня 2020 року до контракту № GSW-19/12/18, додаткової угоди № 1 від 14 травня 2019 року до специфікації № WHE 07/03/19 від 07 березня 2019 року до контракту № GSW-19/12/18, проформи-інвойсу від 17 травня 2019 року № 422/2, інвойсу-фактури від 24 травня 2019 року № 422/3, ордерного коносаменту від 20 травня 2019 року № 3, що містять неправдиві відомості щодо одержувача вищевказаного товару - компанії «GRAINEXPO OU».

В апеляційній скарзі представник митниці просить скасувати постанову судді та прийняти нову про визнання ОСОБА_1 винуватим у порушенні митних правил та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 360 972, 08 грн. з конфіскацією пшениці м`якої, ненасіннєвої, українського походження 5 класу, насипом, врожаю 2018 року, вагою 305 528 кг, загальною вартістю 1 360 972, 08 грн.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує на те, що з відповіді митних органів Республіки Естонії слідує, що естонська компанія "GRAINEXPO OU" зареєстрована в естонському Комерційному реєстрі, але насправді не існує і не є діючою в Естонії не зареєстрована в реєстрі ПДВ та ніколи не подавала жодних звітів до естонських податкових та митних органів, не зареєструвала жодних угод купівлі-продажу і жодних експортів-імпортів через Естонію в базах даних, що свідчить про недійсність правочину. Звертає увагу, що об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, а не його декларування. Вказує, що на момент подання товаросупровідних документів митниця не могла знати про те, що одна із сторін контракту взагалі не здійснює зовнішньоекономічну діяльність та є пасивною, а українське підприємство, обираючи покупця або продавця товару, мало безліч можливостей для перевірки його дієздатності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до чинного законодавства питання щодо адміністративної відповідальності та провадження у справах за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно зі ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статтею 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Викладене також узгоджується зі ст. 251 КУпАП, відповідно до якої докази встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, полягає у переміщенні або вчиненні дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, передбачає прямий умисел, тобто винна у скоєнні правопорушення особа чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України чи вивезти з України з порушенням встановленого порядку.

Таким чином, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, - містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», із послідуючими змінами від 30 травня 2008 року №8, для притягнення до відповідальності за ст. 483 МК України необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Дані обставини судом першої інстанції належним чином з`ясовано, а тому доводи апеляційної скарги про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, вирішуючи питання вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом першої інстанції було встановлено, що підставою для складання відносно ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил став лист митних органів Республіки Естонії вiд 30 червня 2020 року № 14-1/14622-2, в якій зазначено, що естонська компанія "GRAINEXPO OU" зареєстрована в естонському Комерційному реєстрі, але компанія насправді не існує і не є діючою в Естонії не зареєстрована в реєстрі ПДВ, не зареєстровано жодних угод купівлі-продажу і жодних експортів-імпортів через Естонію в базах даних. Також компанія "GRAINEXPO OU" ніколи не подавала жодних звітів до естонських податкових та митних органів.

Однак, відповідно до витягу з інформаційної системи реєстру підприємців, який було офіційно перекладено відділом іноземних перекладів Дніпропетровської торгово-промислової палати, компанія "GRAINEXPO OU", основним видом діяльності якої є, зокрема, оптова торгівля зерном, у 2017-2019 роках подавала річні звіти, що протирічить змісту листа митних органів Республіки Естонії від 30 червня 2020 року №14-1/14622-2.

Крім того, за змістом вказаного листа не слідує, що контракт від 19 грудня 2018 року № GSW-19/12/18, на який мається посилання у протоколі про адміністративне правопорушення, не був укладений між ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" та естонською компанією "GRAINEXPO OU".

За твердженнями захисника як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду вказаний контракт, укладений між ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" та естонською компанією "GRAINEXPO OU" і підписаний керівниками з боку української сторони ОСОБА_1 і з естонської сторони ОСОБА_2 , є законним і чинним та ніколи судовим рішенням не визнавався недійсним чи неправомірним. У ОСОБА_1 не було підстав для сумнівів щодо компанії "GRAINEXPO OU", її дієздатність і правомірність перевірялася.

В підтвердження судом першої інстанції у судовому засіданні було досліджено виписку з офіційних реєстрів, відповідно до якого OU «GRAINEXPO» щорічно подає аудійовану фінансову звітність в Комерційний Регістр Естонської Республіки у відповідності до чинного законодавства Естонської Республіки. Компанія не подає інформацію та не здійснює реєстрацію угод купівлі-продажу, в тому числі з експорту/імпорту до митних органів Естонської Республіки, оскільки не здійснює жодних операцій (угод купівлі-продажу) на території Естонії. Річна податкова звітність в Естонській Республіці не подається, оскільки відсутній податок на нерозподілений прибуток. Компанія не є платником податку з обороту і тому не подає звітність про податок з обороту.

Таким чином, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 19 грудня 2018 року було укладено контракт № GSW-19/12/18, підписаний продавцем ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" в особі представника ОСОБА_1 та покупцем естонською компанією OU "GRAINEXPO" в особі Члена ОСОБА_3 , який містить всі істотні умови договору. Згідно матеріалів провадження частину зазначеного товару 21 травня 2019 року було вивезено за межі митної території України через пункт пропуску «Бердянський морський торгівельний порт» Запорізької митниці ДФС на т/х «FK HATICE» (прапор Комори), а 28 травня 2019 року до Дніпровської митниці Держмитслужби подано додаткову митну декларацію ЕК10ДР №UA1102040/2019/001183 на пшеницю м`яку, не насіннєву, українського походження, 5 класу, насипом, врожаю 2018 року, вагою 1081842 кг, вартістю 157948,93 доларів США та пшеницю м`яку, не насіннєву, українського походження, 4 класу, насипом, врожаю 2019 року, вагою 305528 кг, вартістю 51 939,76 доларів США, що не заперечувалось в апеляційній скарзі.

Встановлені наведені обставини суперечать обставинам, встановленим у протоколі про порушення митних правил, що вказаний контракт не укладався, як і кваліфікації дій ОСОБА_1 про те, що він вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення та митного оформлення документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товарів, оскільки митним органом не аргументовано і не надано доказів, та матеріалами справи не підтверджено, що контракт від 19 грудня 2018 року № GSW-19/12/18 між ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" та естонською компанією "GRAINEXPO OU" не було укладено, чи те, що він містить неправдиві відомості щодо одержувача товарів.

Твердження представника митниці, що ОСОБА_1 розумів, що укладає вказаний контракт незаконним шляхом, є лише припущенням, оскільки не доведено, які саме факти та обставини свідчать про наявність умислу в діях ОСОБА_1 на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів та митного оформлення документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товарів.

Вбачається, що у відповідності до ст. 266 МК України ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" виконало вказані у цій статті обов`язки, оскільки всі відомості щодо одержувача товару були зазначені у наданих для митного оформлення документах відповідно до умов укладеного контракту та специфікації до нього.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки митним органом не доведено обставин вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів та митного оформлення документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товарів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що митницею не надано належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Враховуючи наведене апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника митниці, оскільки наведені останнім доводи є непереконливими і не спростовують висновків суду першої інстанції.

При перевірці справи в апеляційній інстанції також не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2021 року, якою провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І. Крот