Справа № 490/2621/20
н/п 3/490/1875/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
02 вересня 2021 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Подзігун Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Чорноморської митниці Держмитслужби Ходака Ю.А. про винесення додаткової постанови, -
14.07.2020 року Центральним районним судом м. Миколаєва у справі було ухвалено судове рішення у виді постанови, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.6 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Разом з тим судом не було вирішено питання щодо вилученого майна, а саме транспортного засобу "OPEL VECTRA", кузов № НОМЕР_1 та ключів до нього.
ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений, про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Дослідивши заяву та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В розумінні ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ч. 2 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, які б передбачали для учасників судового розгляду та суду можливість ухвалення додаткової постанови, якщо не було вирішено питання про судові витрати.
Зазначена обставина свідчить про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання питання, щодо ухвалення додатково судового рішення, з приводу того, що при постановленні постанови не було вирішено питання щодо майна, що було вилучено на час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 6 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.
Ст. 304 КУАП передбачено, що питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
У ст. 305 КУпАП законодавець зокрема, визначив, що контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.
З огляду на викладене суд приходить до обґрунтованого висновку про застосування аналогії закону, а саме норм цивільно-процесуального законодавства.
Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Враховуючи вищенаведене суд приходить висновку про ухвалення по справі додаткової постанови щодо вирішення питання про вилучене майно.
Керуючись ст.ст. 4, 95, 102, 366, 381, 470, 527, 529, 541 МК України, ст.ст. 283-285 КУпАП, ст.ст. 133, 270 ЦПК України, -
Заяву представника Чорноморської митниці Держмитслужби Ходака Ю.А. про винесення додаткової постанови - задовольнити.
Додаткову постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів.
СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН