Справа № 308/7489/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДМС Зубенка І.І. та представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокатки Суязової Г. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Суязова Г. В. в інтересах ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2021 року

Громадянина Угорщини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - Україна, Закарпатська обл., Ужгородський район с. Велика Добронь, місце роботи - тимчасово не працює, місце проживання - АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 25.02.2016, виданий KEKKH,

визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 , вартістю 21354 (двадцять одна тисяча триста п`ятдесят чотири) гривень 83 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідно до змісту постанови та згідно з протоколом про порушення митних правил, 06.07.2020, о 00 год 28 хв, у зону митного контролю на ділянку "В`їзд" (ЗМК - пасажирська) митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав легковий автомобіль марки «VW», моделі «TRANSPORTER», номер кузова № НОМЕР_4 , державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_5 , в якому пасажиром слідував громадянин Угорщини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), який подорожував з Угорщини до України у приватних справах. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху "зелений коридор". До митного контролю ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) було подано закордонний паспорт НОМЕР_1 від 25.02.2016. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, в результаті чого встановлено, що 15.05.2019 через пункт пропуску "Чоп-Захонь" митного поста "Тиса", Закарпатської митниці ДФС гр. Угорщини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), було ввезено легковий автомобіль марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 , який станом на 06.07.2020 не вивезено за межі митної території України. Станом на 06.07.2020 транспортний засіб продовжує перебувати на території України з перевищенням строку тимчасового ввезення. Із заявою щодо продовження терміну вивезення т/з гр. Угорщини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до митних органів не звертався й від надання пояснень відмовився. Згідно з даними, які містяться в мережі Інтернет, а саме на сайті «mobile.de», вартість аналогічного/подібного легкового автомобіля марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 , складає 700 євро, що згідно з курсом НБУ станом на 06.07.2020 становить 21 354 грн 83 коп (двадцять одна тисяча триста п`ятдесят чотири грн 83 коп). Отже, гр. Угорщини ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України легкового автомобіля марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 , більше ніж на тридцять діб. Вказані дії кваліфіковано за ознаками порушення митних правил, передбаченого частиною 6 статті 481 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі адвокатка Суязова Г. В. просить поновити строк на апеляційне оскарження. Стверджує, що на момент подання апеляційної скарги ані захисник, ані особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не отримали копію оскаржуваної постанови від 09 квітня 2021 року, а зі змістом судового рішення ознайомились в Єдиному реєстрі судових рішень 20 квітня 2021 року. Висновки суду першої інстанції апелянтка вважає необґрунтованими, а постанову незаконною й такою, що підлягає скасуванню. На думку адвокатки Суязової Г. В., матеріали справи не містять жодних доказів, які свідчать про наявність в ОСОБА_1 умислу на порушення правил митного контролю. Зазначає, що вчасно вивезти транспортний засіб за межі митної території України ОСОБА_1 не зміг через запровадження карантину у зв`язку з поширенням COVID-19. Зокрема, у період з 15.05.2020 по 29.06.2020 в Угорщині (місце проживання ОСОБА_1 ), діяли карантинні обмеження щодо можливості покидати помешкання та перетинати кордон з Україною. Своєю чергою і Україна обмежила в`їзд для іноземців. На думку апелянтки, місцевий суд, оцінюючи докази в цій частині, неправильно дійшов висновку, що виїзд з Угорщини після 11.03.2020 був обмежений, але не заборонений, тобто карантинні обмеження (які діяли на той час в Угорщині) не включають в себе заборону. Апелянтка також посилається на те, що вказаним правопорушенням не завдано значної шкоди державним та суспільним інтересам, застосування стягнення передовсім відобразиться на родині особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і не буде відповідати принципу індивідуалізації покарання. Просить постанову скасувати, прийняти нову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокатки Суязової Г. В., яка підтримала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення пропущеного строку, пояснення представника митного органу Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що: ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило; у розгляді справи брала участь його захисниця, - адвокатка Суязова Г. В., яка не заперечувала щодо розгляду справи без участі її довірителя.

З оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 та його захисниця - адвокатка Суязова Г. В. не брали участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, матеріали справи містять відомості про те, що копія оскаржуваної постанови від 09.04.2021 надіслана на адресу адвокатки Суязової Г. В. лише 19.04.2021, тобто, на десятий день після її винесення. Водночас, у матеріалах справи відсутні дані про отримання нею копії постанови, що у свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи клопотання адвокатки Суязової Г. В. про те, що з повним текстом постанови вона ознайомилась 20.04.2021 у Єдиному реєстрі судових рішень, - не спростовані й заслуговують на увагу.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 та його захисниці - адвокатці Суязовій Г. В. своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відтак строк поновлюється.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необгрунтованість судового рішення апеляційний суд відхиляє з таки х підстав.

Статтею 458 МК України порушення митних правил визначається, як адміністративне правопорушення, котре являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 6 ст. 481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розукомплектування.

Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 481 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.

Факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 більше ніж на тридцять діб, підтверджується такими доказами: даними протоколу про порушення митних правил №0927/30500/20 від 06 липня 2020, у якому викладено обставини порушення ОСОБА_1 митних правил (а. с. 1-5); даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, з яких убачається, що 15.05.2019 ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 , на митну територію України з метою особистого користування, у режимі тимчасового ввезення до 1 року (а. с. 8); витягом з мережі Інтернет, з якого убачається, що вартість вказаного транспортного засобу за подібними характеристиками становить 700 Євро (а. с. 12); доповідною запискою інспектора Адаховського С. С., якою підтверджені викладені у протоколі про ПМП обставини (а. с. 13-14).

Адвокаткою Суязовою Г. В. у суді першої інстанції та в апеляційній скарзі не заперечується як належність і допустимість відомостей, викладених у вищезгаданих доказах, так і факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст. 380 МК України строку ввезення транспортного засобу більше ніж на 30 діб.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та чітко й достовірно вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, які підпадають під ознаки ч. 6 ст. 481 МК України.

Приймаючи рішення про відхилення апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що належних, достатніх та допустимих доказів, які підтверджують факт вивезення транспортного засобу за межі митної території України стороною захисту не надано, що обов`язок доведення обґрунтованості доводів апеляційної скарги покладається на ту сторону провадження, яка на ці доводи посилається.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Адаховський С. С., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи - на такі дані не вказується в апеляційній скарзі й не посилалась адвокатка у ході її розгляду, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Разом із тим, не встановлено апеляційним судом і доказів про наявність обставин, передбачених ст. 460 МК України, із настанням яких передбачені ст. 481 цього Кодексу діяння не тягнуть за собою адміністративної відповідальності, а також дії обставин непереборної сили, які стали причиною перевищення ОСОБА_1 строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб на митну територію України 15.05.2019 й зобов`язаний був вивезти його у встановлений законом строк, однак станом на 06.07.2020 цього не зробив, чим перевищив граничний термін тимчасового ввезення більше ніж на тридцять діб. На час розгляду справи місцевим судом автомобіль, ввезений ОСОБА_1 , продовжує перебувати на митній території України з перевищенням строку тимчасового ввезення.

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що факт невивезення автомобіля ОСОБА_1 та його представником, - адвокаткою Суязовою Г. В. не оспорюється, однак на думку апелянтів, існують поважні причини, які завадили вивезенню транспортного засобу за межі митної території України у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. З матеріалів справи убачається, що упродовж періоду перебування автомобіля на митній території України з 15.05.2019 по 07.07.2020, ОСОБА_1 не звертався до митних органів з відповідною заявою про продовження терміну ввезення транспортного засобу.

Під час спілкування з представниками митного органу та при оформленні протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 відмовився від надання будь - яких пояснень та не навів жодних поважних причин щодо перевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування, підтверджуючих документів про наявність фактів аварії, дій обставин непереборної сили, або протиправних дій третіх осіб, що виключають адміністративну відповідальність за ст. 481 МКУ митним органам не надав.

Таким чином ОСОБА_1 перевищив строк вивезення вищевказаного автомобіля, ввезеного на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення до 1 року» більше ніж на тридцять діб.

Враховуючи вищевказане, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не зміг вчасно вивезти транспортний засіб за межі митної території України через запровадження карантину у зв`язку з поширенням COVID-19. Зокрема, у період з 15.05.2020 по 29.06.2020 в Угорщині (місце проживання ОСОБА_1 ), діяли карантинні обмеження щодо можливості покидати помешкання та перетинати кордон з Україною, - апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, строк вивезення легкового автомобіля марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_3 , закінчився 14.05.2020. Порушення митних правил ОСОБА_1 було виявлено працівниками митниці в момент його перетину кордону України на в`їзд в Україну, а саме 06.07.2020. У матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити, що до цього часу ОСОБА_1 вживав будь-які заходи, аби повідомити митний орган про існування обставин непереборної сили, та не надав на підтвердження цього жодних відповідних документів. Отже, апеляційний суд вважає, що упродовж року ОСОБА_1 мав можливість вивезти транспортний засіб за межі митної території України або, в іншому випадку, повинен був повідомити у законний спосіб митний орган щодо існування обставин, які унеможливили вчасно вивезти автомобіль.

Отже, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу та не впливають на висновки місцевого суду доводи апелянта про те, що через карантинні обмеження, встановлені у зв`язку з поширенням коронавірусу COVID - 19, які діяли в Угорщині та Україні, ОСОБА_1 не зміг вивезти автомобіль за межі митної території України. Апеляційний суд визнає обґрунтованими та правильними висновки суду першої інстанції в тій частині, що ОСОБА_1 , у разі неможливості вчасно вивести транспортний засіб, повинен був звернутись до митного органу із заявою про продовження строку перебування транспортного засобу на митній території України. Однак, цього ОСОБА_1 зроблено не було. При цьому, як убачається з матеріалів справи, після 11.03.2020 на виїзд з Угорщини до України не була встановлена заборона, а тільки обмеження.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил України.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 481 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.

Тому, апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.

Не надано стороною захисту також будь-яких доказів у підтвердження доводів про те, що застосування стягнення передовсім відобразиться на родині особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Тому ці доводи апеляційної скарги визнаються не підтвердженими відповідними документами (доказами).

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити представниці ОСОБА_1 - адвокатці Суязовій Г. В., строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка Суязова Г. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 , - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан