Справа № 204/5675/21
Провадження № 3/204/2928/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №718738 від 13.07.2021 року, 03.07.2021 року, близько 21:00 год., гр. ОСОБА_2 перебуваючи на перехресті вул.Титова та вул.Новокримської у м.Дніпрі висловлювався нецензурною лайкою на адресу колишньої співмешканки ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2021 року справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, повернута до ВП №6ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для належного оформлення.

Після повторного направлення справи про адміністративне правопорушення до суду 20.08.2021 року, зазначені порушення усунуті не були.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до диспозиції ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї. Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №718738 від 13.07.2021 року вбачається, що 03.07.2021 року, близько 21:00 год., гр. ОСОБА_2 перебуваючи на перехресті вул.Титова та вул.Новокримської у м.Дніпрі висловлювався нецензурною лайкою у адресу колишньої співмешканки ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (арк.с.1). Відповідно до протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.07.2021 року прийняте від ОСОБА_3 , 03.07.2021 року, приблизно о 21-00 год., на вулиці поряд з будинком АДРЕСА_2 , колишній співмешканець у стані алкогольного сп`яніння завдав ОСОБА_3 фізичного болю, у результаті чого, на тілі та обличчі є синці (арк.с.2). Також у письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначено наступне: 03.07.2021 року близько 21:00 годин вона знаходилась у дворі будинку АДРЕСА_3 та зустріла колишнього співмешканця ОСОБА_2 , який був у стані алкогольного сп`яніння та завдав ОСОБА_3 фізичний біль, а саме наносив удари по обличчю та тілу, в результаті чого утворилися гематоми.(арк.с.3)

Однак, вказані докази не можуть бути визнані достовірними та достатніми для притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як є суперечливими та неузгодженими між собою.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Санкція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно приписів ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд приймає до уваги той факт, що данні, які містяться у протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.07.2021 року та у письмових поясненнях ОСОБА_3 не підтверджують обставин, зокрема, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що гр. ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою у адресу ОСОБА_3 , чим вчинив домашнє насильство.

Суд відкидає письмові пояснення потерпілої ОСОБА_3 з приводу того, що ОСОБА_2 , який був у стані алкогольного сп`яніння, завдав ОСОБА_3 фізичний біль, а саме наносив удари по обличчю та тілу, в результаті чого, утворилися гематоми, оскільки такі пояснення нічим не підтверджуються та спростовуються іншими доказами, наведеними вище.

Таким чином, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в справі відсутні докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 213, 221, п.1 ст.247, 248, 249, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В. Токар