20.04.2021 Провадження № 3/337/453/2021
ЄУН 337/5672/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2021 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Салтан Л.Г., розглянувши матеріали які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, мешкає: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ДПР18 № 024273 від 11.12.2020 року о 11-30 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO, держномер НОМЕР_1 , по вул.Омельченко на перехресті з вул.Моторобудівників в м.Запоріжжі, виконуючи поворот ліворуч, при виїзді з перехрещення проїзних частин, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «SKODA FABIA», держномер НОМЕР_2 , який рухався по вул.Моторобудівників, чим порушив вимоги п. 10.5 ПДР України.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщений у встановленому порядку.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою провину не визнав, вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Аналогічні порушення прав людини при розгляді адміністративних справ були встановлені зокрема у п.25 Рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України (N2)» (Заява N38789/04), Страсбург, 08 квітня 2010 року, п.п.60-63, 67 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (Заява N 16347/02), Страсбург 09 червня 2011 року, та інших.

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, організації чи органу громадської самодіяльності.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами пункту 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, за змістом ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність особи настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, з-поміж іншого, транспортних засобів.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Зміст принципу « поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності

Під час судового розгляду за клопотанням ОСОБА_1 судом призначена судова автотранспортна експертиза.

Згідно висновку експерту від 06.04.2021 №СЕ-19/108-21/4100-ІТ за результатами судової автотранспортної експертизи, в діях водія ЗАЗ-DAEWOO, держномер НОМЕР_1 ОСОБА_1 є невідповідності до вимог пп.10.1, 10.5, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху. Згідно з поясненнями водія ОСОБА_2 невідповідності дій водія ОСОБА_1 до вимог пп10.1, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Згідно з поясненнями водія ОСОБА_1 визначити, чи є в його діях та в діях водія ОСОБА_2 невідповідності до вимог Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортної пригоди експерту не є можливим через відсутність всіх необхідних вихідних даних.

Отже, зазначеним висновком експерта саме невідповідність дій водія ОСОБА_1 до вимог пп10.1, 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, натомість, як вбачається з протоколу серії ДПР 18 024273 ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п.10.5 ПДР, яке на думку інспектора поліції , стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Натомість порушення вимог пп.10.1, 16.11 та розділу 33 Правил Дорожнього руху ОСОБА_1 інкриміновано не було.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах провадження не підтверджують наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями водія ОСОБА_1 у вигляді інкримінованого порушення п.п. 10.5 ПДР та дорожньо-транспортної пригодою внаслідок якої завдано пошкоджень транспортним засобам.

З огляду на досліджені докази, які вказують на події пошкодження автомобілів ЗАЗ-DAEWOO, держномер НОМЕР_1 , та «SKODA FABIA», держномер НОМЕР_2 за наведених у протоколі обставинах, але не доводять винуватості ОСОБА_1 до вказаної події ДТП, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода відбулася 11.12.2020 року, тобто строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності сплив.

Статтею 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 245, 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення та закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Л.Г. Салтан