33/804/448/21
264/64/21
Суддя 1-ої інстанції: Литвиненко Н.В.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: п.п. 6, 7, ч. 1 ст. 212-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого т.в.о. помічника командира начальника служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн., -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 23.12.2020 року о 14-30 годині в службовому приміщенні № 9 військової частини НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами розгляду документальних матеріалів службових розслідувань, проведених наказами командира військової частини НОМЕР_1 № 592, 593, 594 від 12.12.2020 року встановлено та зафіксовано факт порушень вимог ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» та п.п. 21, 22, 41, 42, 208, 212, 219, 225 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях», затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 року № 939 (далі Порядок 939), з боку т.в.о. помічника командира - начальника служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відповідального за здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності у зазначеній військовій частині, які можуть призвести до витоку відомостей секретного характеру.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.

На зазначену постанову ОСОБА_1 04.08.2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких відомостей, які свідчать про те, що ОСОБА_1 саме з поважних причин не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду.

Як вбачається з матеріалів провадження після винесення оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 сплатив штраф, визначений судом, про що мається відповідна квитанція (а.с. 33), датована 25.02.2021 року, тобто ОСОБА_1 станом на 25.02.2021 року знав про існування оскаржуваної постанови, адже сплатив суму штрафу, визначеного у постанові про адміністративне правопорушення, тому доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів необізнаності ОСОБА_1 про факт винесення оскаржуваного рішення та його зміст спростовуються матеріалами справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався тільки 03 серпня 2021 року під час ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, то дані доводи не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, адже ОСОБА_1 достовірно знав, що судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього відбувся 02.02.2021 року, тож у передбачений КУпАП строк для апеляційного оскарження мав можливість реалізувати своє право на отримання копії оскаржуваного рішення та звернутися з апеляційною скаргою у строк, встановлений КУпАП, тобто протягом 10 днів з моменту проголошення постанови. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має диспозитивне право на ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В даній справі сторона захисту своїм диспозитивним правом не скористалася, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про поважність даних причин пропуску строку на апеляційне оскарження є безпідставними. Інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не навів.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Таким чином, матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин в апеляційній скарзі.

Отже в поновленні строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 за п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 за п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП повернути ОСОБА_1 .

Суддя: В.В. Куракова