КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №33/824/3710/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого СБУ, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №194730 від 17.04.2021 - ОСОБА_1 17.04.2021 о 12 год. 53 хв. по пр. Науки, 28, керував автомобілем «Lexus», без номерних знаків та не зареєстрованим уповноваженим органом МВС більше 10 діб, чим порушив п.п. 30.1, 2.9 В ПДР України, тобто вчинив адміністративний проступок передбачений ч.7 ст. 121 КУпАП.

Також, відповідно до витягу з адмінпрактики, постановою ДП18/504006 ОСОБА_1 18.03.2021 року о 15год. 40хв. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6

ст. 121 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто із ОСОБА_1 , на користь держави, судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп..

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що повний текст постанови отримав 16 липня 2021 року.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що крім протоколу в матеріалах адміністративної справи повинні бути інші документи, а саме відповідно до вимог п. 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, правопорушення визначається за фактами винесення постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили. Відсутність таких постанов про накладення адміністративних стягнень, не дозволяє в свою чергу встановити в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що в матеріалах справи відсутня постанова, яка набрала законної сили та свідчить про повторність скоєння адміністративного правопорушення.

16 серпня 2021 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 , у якому він просив проводити розгляд справи за його відсутності та його адвоката.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , отримав повний текст оскаржуваної постанови 16 липня 2021 року (а.с. 20).

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 7 ст. 121 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповіднодо 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 2.9 "в" Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком.

Відповідно до п. 30.1 Правил дорожнього руху України власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 "а" та 30.1 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення ААБ №194730 від 17.04.2021 - ОСОБА_1 17.04.2021 о 12 год. 53 хв. по пр. Науки, 28, керував автомобілем «Lexus», без номерних знаків та не зареєстрованим уповноваженим органом МВС більше 10 діб, чим порушив п.п. 30.1, 2.9 В ПДР України, тобто вчинив адміністративний проступок передбачений ч.7 ст. 121 КУпАП;

- у витязі з адмінпрактики, відповідно до якого постановою ДП18/504006

ОСОБА_1 18.03.2021 року о 15год. 40хв. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Протокол підписаний особою, яка його склала та ОСОБА_1 , крім того, йомубуло роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.9в,

п. 30.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, відповідно до ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що крім протоколу в матеріалах адміністративної справи повинні бути інші документи, а саме відповідно до вимог п. 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення без пеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, правопорушення визначається за фактами винесення постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили. Відсутність таких постанов про накладення адміністративних стягнень, не дозволяє в свою чергу встановити в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, склад адміністративного правопорушення. Також те, що в матеріалах справи відсутня постанова, яка набрала законної сили та свідчить про повторність скоєння адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься витяг з адмінпрактики, відповідно до якого постановою ДП18/504006 ОСОБА_1 18.03.2021 року о 15год. 40хв. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6

ст. 121 КУпАП, який є належним доказом щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Крім того, матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 надавались зауваження на вказаний протокол відносно нього. Також ОСОБА_1 ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції не надав доказів того, що він керував автомобілем «Lexus», з номерними знаками та зареєстрованим уповноваженим органом МВС.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. без оплатного вилучення транспортного засобу, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 у строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «27» серпня 2021 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко