Справа № 404/1532/21
Номер провадження 3/404/639/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Галаган Олексій Валерійович, розглянувши матеріали справи стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До Кіровського районного суду міста Кіровограда від Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшли матеріали справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Постановами Кіровського районного суду міста Кіровограда справи, які надійшли з вказаними протоколами про адміністративне правопорушення об`єднані в одне провадження, на підставі ст. 36 КУпАП

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП:

- 22.02.2021 року о 16-30 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив діяння, передбачене п.п. 14 п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 , умисні дії психологічного, фізичного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, образами, хапав за волосся, штовхав. На прохання припинити свої дії не реагував, чим вчинив психологічне насильство;

- 23.02.2021 року о 16-10 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив діяння, передбачене п.п. 14 п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 , умисні дії психологічного, фізичного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, образами, хапав за волосся, штовхав. На прохання припинити свої дії не реагував, чим вчинив психологічне насильство.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 22-23 лютого 2021 року святкував день Радянської армії та не пам`ятає взагалі подій, що відбувалися в ці дні. Щодо пошкодження меблів вказав, що він їх розбирав, а які не зміг розібрати, розбив. Відносно зниклого холодильника нічого не пам`ятає. З великими труднощами згадав, що в 2020 році була в нього черепно-мозкова травма. Зазначив, що після вживання алкогольних напоїв втрачає пам`ять та не контролює свою поведінку.

В судове засідання з`явилася заявниця ОСОБА_2 , яка є людиною, що позбавлена слуху і здатності говорити, в присутності перекладача жестової мови ОСОБА_3 , пояснила, що проживає за вказаною адресою разом із батьком та своєю донькою (6 років). Житло належить в рівних частках їй, батьку та сестрі, яка не проживає разом з ними. Батько біля двох років не працює, зловживає алкоголем, виносить речі з дому, останній раз, виніс та продав холодильник. В стані алкогольного сп`яніння потрощив меблі. Раніше такі події відбувалися, але без пошкодження меблів та речей. Багато разів до цього викликались працівники поліції, але батько відбувався простими бесідами, проте за останнім повідомленням був складений протокол про адміністративне правопорушення та працівники поліції викликали КОПЛ. За наслідками огляду лікарями КОПЛ, 26.02.2021 року батька відразу госпіталізували, де згідно довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» він знаходився на стаціонарному лікуванні з 26.02.2021 року з діагнозом: Деменція складного ґенезу (ЧМТ в 2020 р. анамнестично + алкоголізація), переважно маячні симптоми.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , пояснення заявниці ОСОБА_2 , в присутності перекладача жестової мови Шалигіної Н.М., дослідивши письмові матеріали справи, вважаю не доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені особою за одне з вище перелічених порушень.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження фактів зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення надано:

- довідки про результати проведеної перевірки по заяві ОСОБА_2 , про те, що її батько вчиняє домашнє насильство;

- рапорт, про прийняття заяви по лінії «102»;

- заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких вона просила притягнути до відповідальності її батька ОСОБА_1 , який 23.02.2021 року о 16-10 год. перебуваючи у п`яному вигляді вчинив із нею сварку, в ході якої кричав на неї дуже грубо, штовхав, проганяв із квартири. У зв`язку з чим їй було завдано душевних страждань, вона була сильно схвильована. Дій фізичного характеру не здійснював. Також вказала, що подібні дії були 22.02.2021 року близько 16-30 год.;

- письмові пояснення самого ОСОБА_1 , в яких він вказав, що 22.02.2021 року приблизно о 16-00 год. він викинув непотрібні речі з квартири, так як на даний час він робить ремонт, але його сусіди не зрозуміли правильно цей факт та вважали, що він викидає речі з квартири просто так. Також вказав, що він не ображав нецензурною лайкою доньку та не виганяв її з квартири;

- письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є аналогічними за своїм змістом, про те, що 22.02.2021 року приблизно о 16-00 год. вони стали свідками того, як ОСОБА_6 перебуваючи у п`яному вигляді виганяв свою доньку ОСОБА_2 з квартири та викидав її речі з квартири, а також ображав нецензурною лайкою та погрожував словесно фізичною розправою, після чого було викликано поліцію.

Проте письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд не може взяти до уваги в якості належного доказу, оскільки їх процесуальний статус в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено.

- довідку «ІПС Армор», відповідно до якої ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство) не притягувався;

- довідку № 590/24 від 30.03.2021 року видану в.о. генерального директора КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» ОСОБА_7 , про те, що ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» відділенні № 8 з 26.02.2021 року по теперішній час з діагнозом: Деменція складного ґенезу (ЧМТ в 2020 р. анамнестично + алкоголізація), переважно маячні симптоми.

Суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП є фізичні осудні особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відповідно до вимог ст. 17 КУпАП, обставиною, яка виключає адміністративну відповідальність, зокрема, є вчинення правопорушення в стані неосудності.

Відповідно до ст. 20 КУпАП, не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у особи, що вчинила адміністративне правопорушення. Особи, що страждають психічними розладами й у силу цього не здатні усвідомлювати характер вчинених ними дій або оцінювати їх соціальне значення, а також не здатні керувати своїми діями через поразку вольової сфери психіки, не можуть діяти умисно або необережно, тобто виявити вину в адміністративно-правовому змісті.

Осудність - це психічний стан людини, який передбачає, що під час вчинення злочину людина може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина, - невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення. Осудність - ознака складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт; вина - ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону. Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності - нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) - означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте, виходячи з даних, що ОСОБА_1 після подій описаних в протоколах про адміністративні правопорушення був госпіталізований до КОПЛ з діагнозом: деменція складного ґенезу (ЧМТ в 2020 р. анамнестично + алкоголізація), переважно маячні симптоми, існує сумнів у тому, що він усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав та бажав чи свідомо допускав шкідливі наслідки від таких дій.

Отже, неможливо беззаперечно встановити наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , а саме наявності суб`єктивної його сторони. Діючими нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено призначення судової психіатричної експертизи у справах про адміністративні правопорушення, а тому суд не має можливості самостійно встановити факт вчинення правопорушення правопорушником у стані неосудності.

Відповідно до ч. 3ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме його суб`єктивної сторони.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Тобто судом встановлені обставини, що виключають провадження по справі. На підставі викладеного, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 17, 20, 173-2, 245, 247 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КуПАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Галаган