ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4377/21 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження № 33/807/537/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого охоронцем в АТ «Айс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн., стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 26 травня 2021 року приблизно о 15.30 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по вул. Чарівна біля будинку №46А у м. Запоріжжя, не переконався у тому, що це не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_2 , після чого продовжив рух та покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною та не обґрунтованою через порушення норм процесуального і матеріального права.

В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції справу розглянув за його відсутності, що на його думку, свідчить про істотне порушення ст. 268 КУпАП.

Крім того, зазначає, що у матеріалах справи міститься довідка про доставку СМС-повідомлення, в якому вказано номер телефону, який йому не належить.

Вважає, що вказані обставини свідчать про неналежне сповіщення про розгляд справи.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які дають підстави стверджувати про його винуватість, оскільки схема ДТП ним не підписана та не фіксує всіх обставин події.

Також матеріали не містять відомостей, що співробітник поліції вжив заходів для розшуку транспортного засобу, який зник з місця ДТП.

Письмові пояснення свідків також є суперечливими та такими, що не вказують на його винуватість.

Просить суд апеляційної інстанції постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив постанову судді скасувати, а провадження закрити; потерпілого ОСОБА_2 , який вважав, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АББ №266162 від 26 травня 2021 року вбачається, що о 15.30 годині, 26 травня 2021 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на автомобіль Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Пунктом 2.10 «а» ПДР України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Таким чином, суд оцінює вказаний документ з іншими доказами, якими можливо встановити, що водій ОСОБА_1 допустив зіткнення, оскільки проігнорував вимоги п.2.10 «а» ПДР України.

Так, суд апеляційної інстанції щодо вказаного висновку, виходить з таких доказів: копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №266163 від 26 травня 2021 року; копією схеми ДТП від 26 травня 2021 року; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , фотосвітлинами місця пригоди.

Враховуючи викладене, суд апеляційної дійшов до висновку, що можливо встановити, що 26 травня 2021 року водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ «21093» д.н. НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом, порушив вимоги п.10.9 ПДР України, здійснив зіткнення з автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого є ОСОБА_2 , а після чого залишив місце ДТП, тим самим проігнорувавши вимоги п.2.10 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Доводи апелянта про розгляд справи за його відсутності, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Окрім того, суд вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення (підтверджується особистим підписом у протоколі в графах «зі змістом протоколу ознайомлений, копію отримав, внесені про мене дані правильні»), розгляду справи в суді (підписом у графі протоколу «ознайомлений з місцем та часом розгляду справи») (а.с.1).

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що розгляд справи за відсутністю ОСОБА_1 не є порушенням прав і свобод останнього та не є підставою для скасування судового рішення в цій справі.

Щодо доводів з приводу відсутності доказів того, що ОСОБА_1 покинув місце ДТП, суд апеляційної інстанції відхиляє їх, адже порушник сам в письмових поясненнях вказав, що він повернувся на місце скоєння пригоди.

Окрім того, потерпілий ОСОБА_2 в судовому засідання вказував, що ОСОБА_1 під час події не заперечував, що здійснив зіткнення із автомобілем.

Також на противагу доводам апелянта, суд зазначає, що на лобовому склі автомобіля ОСОБА_2 була залишена записка від свідка ОСОБА_3 , який бачив обставини ДТП, а саме те, що після зіткнення водій автомобіля марки ВАЗ 21093, залишив місце пригоди.

Отже, відповідно до вказаного, вбачається, що водій ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Враховуючи матеріали справи та особу порушника, суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, що ОСОБА_1 будучи водієм та знаючи ПДР України, в супереч вимогам п.2.10 «а» ПДР України залишив місце пригоди, що свідчить про істотну суспільну шкідливість.

Отже, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/4377/21