Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/260/21 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП суддя Головіна Т.М.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Сімірзіної П.М.,

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Іванової Т.В.,

прокурора Шевченка В.П.

розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2021 року якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайську Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, в порядку ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 3 400 грн.

За постановою судді, відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення № 34-03/314 та № 34-03/315 від 07.05.2021 р. ОСОБА_1 , будучи заступником начальника управління начальником відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Вітовського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області та відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, та не повідомив у встановленому законом порядку про наявний у нього реальний конфлікт інтересів під час підготовки, підписання та внесення в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби Калнаусу О.Р. подання щодо встановлення надбавки працівникам Вітовського РУ, у тому числі і собі, за інтенсивність праці у розмірі 100 % за червень 2019 року, розмір якої було визначено ОСОБА_1 самостійно, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», реалізував свої службові повноваження щодо підписання та внесення в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби Калнаусу О.Р. подання щодо встановлення надбавки працівникам Вітовського РУ, у тому числі і собі, за інтенсивність праці у розмірі 100 % за червень 2019 року, розмір якої було визначено ОСОБА_1 самостійно, та на підставі його пропозицій в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби ОСОБА_2 видано наказ № 301-к від 25.06.2019 р. «Про встановлення додаткових стимулюючих виплат», відповідно до якого вирішено встановити надбавку за інтенсивність праці працівникам Вітовського РУ, у тому числі і ОСОБА_1 у розмірі 100 % за червень 2019 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді в частині накладення адміністративного стягнення та постановити в цій частині нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити за малозначністю вчиненого діяння.

Вважає висновки судді місцевого суду про відсутність підстав звільнення від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю, суто формальними.

Відзначає, що надбавка не була привілеєм особисто для нього, оскільки її отримали усі працівники Вітовського РУ за високі показники виробничої та трудової дисципліни, а відтак вважати, що такими діями завдано істотної шкоди державним інтересам, правам та свободам інших осіб не можна. При цьому, наслідки неповідомлення про конфлікт інтересів не становлять великої суспільної небезпеки.

Більш того, прийняття рішення про надбавку працівників Вітовського РУ не залежало від нього, оскільки він підписав та надав лише проект подання, що підтверджується відсутністю гербової печатки.

Заслухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його адвоката на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями статті 252 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інше.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що наказом ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області № 395-к від 01.12.2017 р. ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника управління начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Вітовського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області та встановлено 6 ранг державного службовця відповідної «Б» категорії.

З огляду на це, відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 р., ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Правильність наведених обставин учасниками справи під сумнів не ставиться.

Для правильного вирішення справи за висунутим ОСОБА_1 обвинуваченням, викладеним у протоколах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, суд повинен з`ясувати, чи існував реальний конфлікт інтересів під час підготовки, підписання та внесення ним, як заступником начальника управління начальником відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Вітовського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області подання про встановлення надбавки працівникам Вітовського РУ, в тому числі і йому.

Однак, відповідно тексту оскаржуваної постанови суд на це питання відповіді не дав, обмежившись лише поясненнями ОСОБА_1 , переліком письмових доказів копій документів, які підтверджують повноваження ОСОБА_1 , копії подання заступника начальника Вітовського РУ Данілова О.В. до в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області Калнауса О.П. (без дати та вихідного номеру) та копії наказу № 301-к від 25.06.2019 р. «Про встановлення додаткових стимулюючих виплат», як доказів винуватості ОСОБА_1 .

Таке судове рішення апеляційний суд вважає як необґрунтованим, оскільки в ньому відсутня оцінка доказів, на підставі яких судом були встановлені ті чи інші обставини, так і невмотивованим, оскільки в ньому не наведені належні та достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

В протоколах про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, суть адміністративного правопорушення ОСОБА_1 полягає в тому, що він всупереч вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив у встановленому порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник у межах реалізації службового повноваження щодо внесення в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби Калнаусу О.П. подання стосовно заохочення працівників Вітовського РУ, зокрема і себе, у зв`язку з необхідністю прийняття рішення, закріпленого у поданні про встановлення премії та надбавки за інтенсивність праці за червень 2019 року, а за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, суть адміністративного правопорушення полягає в тому, що він всупереч вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» реалізував свої службові повноваження щодо підписання та внесення на ім`я в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби Калнауса О.П. подання стосовно заохочення працівників Вітовського РУ, зокрема, в якому зазначив себе, у зв`язку з необхідністю прийняття рішення, закріпленого у поданні про встановлення премії та надбавки за інтенсивність праці за червень 2019 року.

Відповідно до примітки до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

За визначенням, викладеним у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, в тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, в тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до викладеного в протоколах про адміністративне правопорушення за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП формулювання обвинувачення, приватний інтерес ОСОБА_1 під час підготовки та підписанням щодо встановлення розміру премій та надбавки працівникам Вітовського РУ, зокрема і собі надбавки за інтенсивність праці за червень 2019 року, зумовлений зацікавленістю в отриманні матеріальної вигоди у вигляді надбавки за інтенсивність праці, яка є складовою заробітної плати державного службовця.

Однак, суд у постанові не мотивував, чи знайшло свого підтвердження таке обвинувачення під час судового розгляду справи, та визнавши ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, не навів доказів на обґрунтування такого висновку.

В той же час, відповідно до стандартів, визначених у рішеннях Європейського суду з прав людини «Абрамян проти Росії», «Пелісьє та Сассі проти Франції» «Маттоціа проти Італії» висунуте обвинувачення повинно бути конкретним та зрозумілим, тобто наявність у правопорушника факту приватного інтересу має бути чітко сформульованим (артикульованим) та визначеним.

На думку апеляційного суду наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу в протоколах про адміністративне правопорушення викладено загальними висловами щодо зацікавленості в отриманні матеріальної вигоди у вигляді надбавки за інтенсивність праці, проте, протоколи про адміністративне правопорушення не містять та судом не встановлено того, що відповідне подання є беззаперечною правовою підставою для нарахування відповідних премій та надбавок. За матеріалами справи про адміністративне правопорушення, нарахування відповідних премій та надбавок у червні 2019 року, проводилось на підставі наказу в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби Калнаусом О.П. № 301-к від 25.06.2019 р. «Про встановлення додаткових стимулюючих виплат», а відтак ОСОБА_1 не мав реальних повноважень на прийняття рішення про нарахуванні собі надбавок чи премій. Крім цього, як зазначено у протоколах про адміністративне правопорушення, подання підписане та винесене ОСОБА_1 у межах реалізації покладених на нього службових повноважень.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст.172-7 КУпАП, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і постанові суду, в разі визнання особи винуватою, формулювання наявності приватного інтересу повинно бути викладено конкретно по відношенню до вчинення суб`єктом відповідальності дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За таких обставин, апеляційним судом не встановлено наявності у ОСОБА_1 приватного інтересу під час підписання та винесення подання, в той час, як для правильного вирішення справи, для кваліфікації рішення, як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, суд мав встановити наявність обов`язкової сукупності таких фактів, як:

- наявність у ОСОБА_1 факту приватного інтересу;

- наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими обов`язками ОСОБА_1 як заступника начальника Вітовського районного управління із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив для винесення подання;

- наявність повноважень на прийняття рішення;

- наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, при цьому така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність і неупередженість рішення.

Відповідно до тексту оскаржуваної постанови, судом фактично встановлений лише факт наявності у ОСОБА_1 повноважень на внесення подання, тобто внесення пропозицій для встановлення відповідних премій та надбавок.

За відсутності встановлення інших наведених вище фактів особа не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого їй правопорушення.

Оцінюючи наведені докази апеляційним судом встановлено, що правовою підставою для видання начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області наказу про преміювання співробітників є письмове подання начальників структурних підрозділів або їх заступників.

Відповідно до положення про Вітовське районне управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, начальник Управління уповноважений надавати лише пропозиції щодо заохочення працівників Управління, але не має повноважень видавати накази про заохочення працівників Управління з визначеним розміром премій.

Апеляційний суд вважає, що саме такий алгоритм дій начальника Управління пов`язаний з прийняттям рішення про преміювання співробітників Управління, регламентований наведеними локальними нормативними актами обмежує його можливість вчиняти дії, які можуть бути оцінені як дисциплінарний проступок, адміністративне, чи кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 вносилось подання про преміювання співробітників Управління, серед яких є і він, за відсутності реального конфлікту інтересів. Отже, в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2021 року відносно ОСОБА_1 , скасувати. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва