ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/1743/21 Головуючий в 1 інст. Марченко Н.В.
Провадження № 33/807/543/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , його захисника Зубенка О.А., представника потерпілого адвоката Новікова І.О., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 липня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працевлаштованого на посаді машиніста крану на ПАТ «Запоріжсталь», який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454,00 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що відповідно до протоколу серії ДПР 18 № 146759 від 25.04.2021 року встановлено, що 25.04.2021 року о 22-10 годині ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110307 д.н. НОМЕР_1 по вул. Радіаторній, буд. 46 в м. Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп`яніння на що вказували: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Подія фіксувалась на боді камеру. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений, про повторність попереджений. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Крім того, згідно протоколу серії ААБ № 012541 від 25.04.2021 року встановлено, що, 25.04.2021 року о 22-10 годині в м. Запоріжжі, вул. Радіаторній, буд. 46 вул. Ворцлавській, навпроти будинку №46, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ 110307 д.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль ВАЗ 2106 д.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2, 3 б, п. 10.9 ПДР.

Також, згідно протоколу серії ААБ № 012542 від 25.04.2021 року встановлено, що, 25.04.2021 року о 22-10 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ 110307 д.н. НОМЕР_1 по вул. Радіаторній, буд. 46 вул. Вроцлавській навпроти будинку № 46, ставши учасником ДТП з місця події поїхав. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а ПДР.

В апеляційній скарзі сторона захисту не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності незаконним.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, зауважує, що ключі від автомобіля знаходились в автомобілі. В день події ОСОБА_1 відвідував друзів та перебував у них вдома. Коли повертався додому, ОСОБА_1 побачив біля будинку на дорозі свій автомобіль та працівників поліції. Підійшовши до них, ОСОБА_1 довідався, що на його автомобілі пів години тому скоєно ДТП.

ОСОБА_1 свої зауваження щодо не керування транспортним засобом відразу виклав на окремому аркуші, які були долучені до матеріалів провадження.

На відеозаписі, дослідженому в суді, також відсутні докази того, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу.

В постанові місцевий суд послався на покази в якості свідка працівника поліції, який пояснив, що на місце пригоди вони прибули через 27 хвилин від часу вчинення події, ОСОБА_1 свідок не бачив за кермом, бачив, як він підійшов до автомобіля.

Працівник поліції під час судового засідання зазначив, що свідки вказували на ОСОБА_1 , як на водія вказаного автомобіля, письмово вказаних свідків поліцейські не допитували, на питання чому свідки відсутні на відео працівник поліції пояснити не зміг.

Перевірити свідчення свідків, на підставі яких працівнику поліції стали відомі обставини з приводу яких він свідчив, які мали форму припущення, суд не зміг, оскільки їх анкетні данні не відомі.

За матеріалами справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд підписано і складено у присутності лише одного свідка, який є одночасно потерпілим у справі ОСОБА_3 , чим на думку сторони захисту, порушено форму складання документів та Постанову КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

Щодо посилання суду на фіксування поліцейським факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, захист наголошує, що на відео відсутній факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Крім того, відео має неналежну якість, з якого неможливо ідентифікувати жодну особу, відсутні свідки, відсутній факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Щодо показів потерпілого, сторона захисту зазначає, що потерпілий прибув до автомобіля через 17 хвилин після вчинення ДТП, жодні дані водія автомобіля «БМВ», який вказав на нібито порушника ОСОБА_1 , зазначити не міг. Крім того, потерпілий не бачив особисто, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Вказує, що автомобілем керував близький родич ОСОБА_1 , під час події він законно відмовився вказувати хто саме, керував автомобілем у відповідності до вимог ст. 63 Конституції України.

Покази свідка ОСОБА_4 , яка була допитана працівником поліції зазначила, що під час події перебувала на балконі своєї квартир та почула удар і побачила автомобіль ЗАЗ червоного кольору. Свідок не бачила, ані державних номерів реєстрації, ані водія.

Вважає, що суд першої інстанції, посилаючись на покази свідка ОСОБА_4 , допустив припущення та надумано взяв до уваги її свідчення, як на підставу визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Сторона захисту вважає, що у матеріалах справи відсутні допустимі і належні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, а висновки суду першої інстанції складені без належної перевірки всіх доказів та мають форму припущення складеного та визначеного з чижих слів.

Просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції від 2 липня 2021 року скасувати, а провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його захисника Зубенка О.А., представника потерпілого адвоката Новікова І.О., допитавши свідка ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарга про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що під час апеляційного розгляду вони не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання вини ОСОБА_1 в порушенні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення кожного з правопорушень і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст.ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до вимог п. 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог п. 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інтонації вважає, що винуватість ОСОБА_1 , за встановлених суддею місцевого суду обставин, у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП доводиться такими доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 3, т.1) від 25 квітня 2021 року, яким вказано, що ОСОБА_1 , 26 квітня 2021 року о 22 годині 10 хвилин за адресою: м. Запоріжжя, вул. Радіаторна, 46 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307 д.н. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах із ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів). Від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився. Від керування відсторонений. Про повторність попереджений.

направленням водія (а.с.7, т.1) на огляд, з якого вбачається, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд у встановленому порядку не проводився у зв`язку з відмовою.

акт огляду водія на стан сп`яніння (а.с.8, т.1), у якому вказано, що огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1

відеозаписом (а.с.13), з якого вбачається спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції та складання відносно нього матеріалів про адміністративні правопорушення.

Також, відеозаписом показано, як ОСОБА_1 говорить про те, що він проходив нібито повз автомобіль ЗАЗ 110307, а також про те, що він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не керував автомобілем.

Порушення вимог п. 2.3б, п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП підтверджується такими доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 3, т. 3), з якого вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110307 д.н. НОМЕР_1 вул. Радіаторній, буд. 46 вул. Ворцлавській, навпроти будинку №46, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль ВАЗ 2106 д.н. НОМЕР_2 .

схемою місця ДТП (а.с.7, т.3), з якої вбачається розташування автомобіля ВАЗ 2106 д.н. НОМЕР_2 та місце зіткнення.

письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 (а.с.9, т.3), який пояснив, що після того, як почув звук гальм, виглянув у вікно, побачив як на задній передачі автомобіль «Славута» д.н. НОМЕР_1 скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ 21063 в ліву сторону. Після чого водій « ОСОБА_6 » намагався втекти з місця ДТП. Водія зупинили громадяни, які знаходилися поруч. На автомобілях маються характерні ознаки двох автомобілів після ДТП.

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с. 10, т.3), з яких вбачається, що приблизно о 22 годині 05 хвилин вона перебувала на балконі за адресою: Запоріжжя, вул. Радіаторна, 46/1, почала удар і побачила, як автомобіль червоного кольору, швидко почав рух в напрямку вул. Демократична, на другому перехресті від місця події машину зупинили громадяни.

фотосвітлинами (а.с.12, т.3), з яких вбачається наочне бачення виявлених пошкоджень автомобілів після ДТП.

Окремо суд наголошує, що виявлені на фотосвітлині пошкодження автомобілів свідчать про їх однотипність і однаковість, що з урахуваннями інших матеріалів дає підстави вважати, що вони сталися через контактний удар між автомобілем ЗАЗ та ВАЗ.

Виходячи із схеми місця ДТП, розташуванням автомобіля ВАЗ, а саме те, що він був припаркований біля тротуару житлової зони, можливо дійти до висновку, що саме він був в нерухомому стані, а отже зіткнення здійснив автомобіль ЗАЗ.

Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.10а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП, доводиться такими доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 3, т. 2), з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ 110307 д.н. НОМЕР_1 по вул. Радіаторній, буд. 46 вул. Ворцлавській, навпроти будинку №46, ставши учасником ДТП, залишив місце пригоди.

письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 (а.с.9, т.2), свідка ОСОБА_4 (ас. 10, т.2), які пояснили, що після того, як водій ЗАЗ «Славута» здійснив зіткнення, рухаючись заднім ходом, він залишив місце ДТП. Водія вказаного автомобіля зупинили громадяни, які знаходились поруч.

Працівники поліції, які були допитані під час судового розгляду в суді першої інстанції пояснили, що автомобіль ЗАЗ було зупинено водієм транспортного засобу «БМВ».

Наведені докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури, об`єктивно узгоджуються між собою та переконливо доводять вчинення ОСОБА_1 інкримінованих адміністративних правопорушень, які узгоджуються між собою.

Під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 та його захисник наголошували, що автомобілем ЗАЗ керував не ОСОБА_1 , а його батько ОСОБА_5

2 вересня 2021 року за ініціативи сторони захисту було допитано ОСОБА_5 , який пояснив, що він перебував за кермом транспортного засобу під час події.

Суд апеляційної інстанції, критично ставиться до показань батька порушника, адже на запитання суду щодо обставин справи, місце події, часу і дати, державного номеру реєстрації автомобіля ЗАЗ він не зміг пояснити або пояснював лише загальними фразами, які ставлять під обґрунтовані сумніви позицію захисту, що ОСОБА_1 не керував під час події автомобілем ЗАЗ.

Суд звертає увагу, що з матеріалів справи, пояснень свідка і потерпілого вбачається, що автомобіль ЗАЗ після зіткнення, виїжджав з двору, де через деякий час був зупинений іншими громадянами, зокрема які перебували в автомобілі «БМВ», тоді як ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду зазначив, що після того, як в`їхав до двору зупинив машину, пішовши спокійно додому.

Щодо обставин зупинення автомобіля ЗАЗ водієм «БМВ», батько порушника взагалі не згадував.

Вказана версія на думку суду є лише сформованою позицією захисту для уникнення ОСОБА_1 від відповідальності за інкримінованими правопорушеннями, оскільки така версія з`явилася лише в суді апеляційної інстанції, будь-яких клопотань про допит батька під час судового засідання в суді першої інстанції, ні ОСОБА_1 , ані його захисник не заявляли, що ставить під сумнів правдивість такого варіанту розгортання обставин.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 під час апеляційного перегляду не змогли детально пояснити тих обставин, чому під час судового засідання ОСОБА_5 самотужки не з`явився до суду, не надав під час події пояснень поліції, що саме він під час події був водієм автомобіля.

Представник потерпілого зазначав те, що така версія обставин події з`явилася лише під час апеляційного перегляду справи та є надумаю для уникнення відповідальності за скоєні правопорушення.

Доводи сторони захисту, що під час події були відсутні свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стан сп`яніння, спростовується повністю, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП встановлює, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що під час події працівниками поліції велась відеофіксація на нагрудну камеру, що узгоджується з вимогами ст. 266 КУпАП.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 під час події керував транспортним засобом ЗАЗ 110307 д.н. НОМЕР_1 , здійснював рух заднім ходом за адресою: Запоріжжя, вул. Вроцлавська, біля будинку 46, здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106 д.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , після чого залишив місце ДТП.

Після прибуття працівників поліції і оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, на пропозицію співробітника поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння в установленому законом порядку, пройти вказаний огляд відмовився.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення за ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто, адміністративному правопорушенню властиві такі загально-правові ознаки, як протиправність дій, суспільна шкідливість, винуватість, караність за порушення встановленого порядку.

Враховуючи матеріали справи та особу порушника, суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, що ОСОБА_1 будучи водієм та знаючи ПДР України, в супереч вимогам п.2.5, 2.3б, 10.9, 2.10а ПДР України скоїв зіткнення з автомобілем, після чого усвідомлюючи шкідливість своїх дій, нехтуючи повагою до інших учасників ДТП, зник з місця пригоди, огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що свідчить про підвищену суспільну шкідливість і неможливості призначення покарання без позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Отже, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів на строк один рік, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КупАП, буде сприяти запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Зубенка Олександра Анатолійовича на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 липня 2021 року залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 332/1743/21