КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Левченко А.В.
Єдиний унікальний номер справи № 359/3623/21
Апеляційне провадження № 33/824/3760/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 годин.

На вказану постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи, прийняв постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за відсутності доказів вчинення правопорушення. А відтак, апелянт вважає, що провадження у справі має бути закрите за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у його діях.

До апеляційної скарги долучене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Мотивує його тим, що ОСОБА_1 вже подавала апеляційну скаргу у встановлений законом строк, однак, вказану апеляційну скаргу було повернуто.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 02 червня 2021 року, а апеляційна скарга ОСОБА_1 на неї подана 13 липня 2021 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки ОСОБА_1 вже подавала апеляційну скаргу на постанову суду в межах строку на апеляційне оскарження (12 червня 2021 року), тобто, вчиняла дії, спрямовані на добросовісну реалізацію свого права на оскарження судового рішення. Однак, апеляційну скаргу було повернуто скаржнику. Отже, суд вважає за можливе визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови поважними та поновити вказаний строк.

В судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 - адвокат Назаров К.Є., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити із викладених підстав.

Перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Як видно із протоколу серії АПР18 509019 від 10 квітня 2021 року, ОСОБА_1 10 квітня 2021 року о 14 год. 15 хв. в АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 вчинила насильство в сім`ї, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснила, що з березня 2021 року вони з ОСОБА_2 проживають окремо. Того дня ОСОБА_2 прийшов додому, вона йому не заважала. ОСОБА_2 почав ламати спільне майно. Вона зателефонувала своїй доньці і покликала її на допомогу. В адресу ОСОБА_2 вона нецензурною лайкою не виражалась, а він на неї кричав та обзивав. І ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 брали участь у даній сімейній сварці. Конфлікт був на межі земельних ділянок 11-а та 11-г. Лайка почалася після того, як ОСОБА_2 вийшов з будинку.

Аналогічні пояснення та адвокат Назаров К.Є. надав і суду апеляційної інстанції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2021 року серії АПР18 № 509019 (а.с.2); даними протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) (а.с.3); письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.4) , а також фактичними даними, які встановлені в постанові по справі про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_2 по даним обставинам, якою встановлено, що між колишнім подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 10 квітня 2021 року трапився взаємний конфліктз лайкою обох сторін.

Окрім того, суд першої інстанції врахував, що вина ОСОБА_1 також знайшла своє підтвердження під час розгляду вказаного адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП (справа № 359/3624/21), зокрема під час допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_3 , який зазначив що сварка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була взаємна.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та не спростовані учасниками справи.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на підставі ст.173-2 КУпАП сама по собі не доводить відсутність вини з боку ОСОБА_1 .

За таких обставин апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що поведінка ОСОБА_1 при спілкуванні з ОСОБА_2 10 квітня 2021 року мала ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст.173-2 КУпАП.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині адміністративного стягнення, що підлягає застосуванню у даній справі.

Так, відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

У ст. 33 КУпАП вказано, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладаючи на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді громадських робіт, за наявності в санкції ст. 173-2 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції не перевірив та не врахував належним чином даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності те, що в матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_1 раніше притягувалась до адміністративної відповідальності.

Інших обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , по справі також не встановлено. Тому апеляційний суд вважає, що стягнення у виді громадських робіт за таких обставин є надміру суворим.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за можливе апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2021 року змінити в частині накладеного стягнення, пом`якшивши накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення до штрафу, яке відповідатиме меті адміністративного стягнення - вихованню особи та запобіганню вчинення нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2021 року - змінити, застосувавши до ОСОБА_1 захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко