Справа № 711/5193/21
Номер провадження 3/711/1885/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкас Михальченко Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Черкаського районного управління поліції Управління ГУНП в Черкаській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої прибиральницею КП «ЧЕЛУАШ», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції Управління ГУНП в Черкаській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 356359 13.07.2021 року о 20.19 год. за адресою: АДРЕСА_2 , було забрано довідку, щодо укусу собаки, а саме: за адресою: АДРЕСА_3 , собака гр. ОСОБА_1 , вкусила гр.. ОСОБА_2 за праву ногу, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.154 ч.2 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила.

В матеріалах справи є дані про повідомлення про час та місце слухання справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності, у відповідності до вимог ст.268 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного:

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так диспозицією ч.1 ст.154 КУпАП передбачена відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в не відведених для цього місцях.

Диспозиція ч.2 ст.154 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, зі змісту протоколу серії ВАБ № 356359 від 11.08.2021 вбачається, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення полягає у забранні довідки, щодо укусу собаки, тобто викладена в протоколі суть правопорушення не відповідає диспозиції ч.2 ст.154 КУпАП.

Розкриваючи склад адміністративного правопорушення, поліцейський не розкрив суть об`єктивної сторони цього правопорушення та не вказав, яке з порушень ч.1 ст.154 КУпАП, що призвели до наслідків ч.2 ст.154 КУпАП.

Крім того, диспозиція вказаної статті є бланкетною, тобто такою, що відсилає до інших норм (правил). Тому є обов`язковим посиланням у протоколі про адміністративне правопорушення на конкретні норми (правила), які порушені. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , таке посилання відсутнє.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, який саме пункт «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР» від 17.06.1980 року порушено ОСОБА_1 , взагалі не долучено вказаного порядку до матеріалів справи. Не долучено Порядку утримання собак і котів на території м.Черкаси.

З протоколу про адміністративне правопорушення та приєднаних до нього матеріалів не можливо встановити, якою саме собакою здійснено укус гр.. ОСОБА_2 , не зазначено опису собаки та інших індивідуальних ознак, що у випадку доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення призведе до складнощів при призначенні додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації тварини та при виконанні постанови суду в цій частині.

Таким чином фабула правопорушення не відповідає диспозиції ч.2 ст.154 КУпАП, а саме не зазначено про повторність дій протягом року після накладення адміністративного стягнення (коли саме було накладено адміністративне стягнення, за якою статтею КУпАП був визнаний винний).

При цьому в матеріалах справи відсутні докази, зокрема належним чином завірені копії постанов суду, які набрали чинності та за якими на правопорушника накладено стягнення за ч.1 ст.154 КпАП України.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь правопорушника і вони не дають змоги Суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 154 КУпАП.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП є саме: тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаного порушення, а тому відсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Згідно з п.1ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 154 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.154, 247, 279, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КпАП України - закрити за відсутністю події та складу правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю. В. Михальченко