Справа № 357/9972/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2021 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

У С Т А Н О В И В:

07 червня 2021 року приблизно о 19 годині 00 годині ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання за адресою: в АДРЕСА_1 , вчинила сварку зі своїм сином ОСОБА_2 , в ході якої висловлювалася в його адресу нецензурною лайкою, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

26 серпня 2021 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання за адресою: в АДРЕСА_1 , вчинила сварку зі своїм сином ОСОБА_2 , в ході якої висловлювалася в його адресу нецензурною лайкою та психологічно на нього тиснула, чим вчинила психологічне насильство, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, пояснила, що 07.06.2021 року та 26.08.2021 року вона не вчиняла сварку з сином ОСОБА_2 та не висловлювала в його адресу нецензурною лайкою. конфлікт дійсно мав місце, але це син сам вчиняє з нею сварки, вигонить її з квартири. Син проживає в квартирі зі співмешканкою, вони разом вживають спиртні напої, вчиняють сварки, б`ються, вигонять її з квартири.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 його мати, вони проживають в одній квартирі, також в даній квартирі проживає його співмешканка та його батько. Мати постійного його та його співмешканку вигонить з квартири, ображає їх нецензурною лайкою, психологічно тисне на нього, постійно викликає поліцію на нього, на сестру, на сусідів. Зазначив, що спиртними напоями не зловживає, працевлаштований, нецензурною лайкою матір не ображав та не погрожував фізично. Саме мати створює нестерпні умови для проживання.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_3 , яка являється донькою ОСОБА_1 , які дослідженні в судовому засіданні та з яких вбачається, що 07.06.2021 року ОСОБА_1 безпідставно викликала працівників поліції повідомивши про домашнє насильство хоча насправді цього не було, що її брат ОСОБА_2 протиправних дій та домашнього насильства не вчиняв, а навпаки ОСОБА_1 провокує на конфлікт, висловлюється в бік ОСОБА_2 нецензурною лайкою.

Диспозицією та об`єктивною стороною правопорушення, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", передбачено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оголосивши протоколи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дослідивши рапорти працівників поліції, письмові заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , форми оцінки ризиків, згідно з якими уповноваженими працівниками поліції визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 , як низький, та середній, форму оцінки ризиків, згідно з якими уповноваженим працівником поліції визначено рівень небезпеки ОСОБА_2 , як низький, копію протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 , вважає, що остання своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173- 2 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона правопорушення не вчиняла, спростовується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, які в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, його відношення до вчиненого, конкретних обставин справи, вважаю що стягнення у вигляді штрафу відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП і є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 33-35, 40-1, 173-2, 245, 251,280, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. в дохід держави.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяС. І. Дорошенко