КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 760/6506/21 головуючий у суді І інстанції: Зуєвич Л.Л
провадження №33/824/2372/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Київської митниці Державної митної служби України на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Швейцарія, с. Флумс-Дорф; місце постійного проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 / працює: продавець, фірма «Divelopment», Швейцарія, паспорт громадянина Швейцарії НОМЕР_1 , виданий 16.10.2020; орган, що видав Zug ZG), за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 471 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року визнано винним громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Швейцарія, с. Флумс-Дорф; місце постійного проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 / працює: продавець, фірма «Divelopment», Швейцарія, паспорт громадянина Швейцарії НОМЕР_1 , виданий 16.10.2020; орган, що видав Zug ZG) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України. Накладено на громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. Вилучену відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0199/10000/21 від 12.02.2021 іноземну валюту в сумі 10070,00 швейцарських франків, повернуто громадянину Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ). Стягнуто з громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) судовий збір у розмірі 454,00 гривні.

Згідно протоколу про порушення митних правил,12.02.2021 о 12 год. 55 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступив громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), що прибув до України з Швейцарії, м. Цюріх рейсом 2290, авіакомпанії «Swiss Air». Для проходження митного контролю громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.

На підставі положень п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітниками митниці проведено усне опитування громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ). На запитання співробітників митниці громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), повідомив, що переміщує через митний кордон України готівкові кошти приблизно в еквіваленті 10 000 євро.

Після проведення опитування громадянину Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянином Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) було видано готівку в розмірі 20 870 швейцарських франків, що знаходилась в одному з відділень сумки пасажира (ручна поклажа). Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) готівка належить йому особисто. Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці в присутності громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

З виявленої суми готівки громадянину Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) пропущено 10800 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ на 12.02.2021 становить 9 996 євро.

Оскільки громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), самостійно, своїми діями, що були виражені у обранні для проходження митного контролю переміщуваною ним готівкової валюти обрав канал, що позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор», та на момент проходження митного контролю, належним чином заповненої митної декларації громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), до митного оформлення не подавав - в діях та бездіяльності громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», вбачається порушення встановленого ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що в свою чергу, має ознаки наявності у діях та бездіяльності громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), порушення митних правил, визначеного положеннями ст. 471 МК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, співробітником митниці складено протокол про порушення митних правил № 0199/10000/21 від 12.02.2021. Даний протокол складено на місці виявлення правопорушення - в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль». За протоколом про порушення митних правил, на підставі положень ч. 3 ст.197, ст. 511 МК України в громадянина Швейцарії ОСОБА_1 , вилучено предмет правопорушення - 10070 швейцарських франків.»

Постановляючи рішення провизнання винним громадянина Швейцарії ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України, та накладаючи на громадянина адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також повернувши громадянину Швейцарії ОСОБА_1 вилучену іноземну валюту, суд обґрунтовував свої висновки тим, що громадянин Швейцарії ОСОБА_1 своїми діями обрав порядок проходження митного контролю через зону спрощеного митного контролю «зелений коридор», де не передбачено наявність у пасажира предметів, на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони чи обмеження, то, таким чином, громадянин Швейцарії ОСОБА_1 , переміщуючи через зону спрощеного митного контролю валютні цінності у розмірі більше 10000 євро, вчинив дії, які мають ознаки порушення митних правил, відповідальність за які передбачено ст. 471 МК України. Також, суд звернув увагу на те, що у даній справі з одного боку митним органом доведено, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, фактично не заперечується факт переміщення через зону спрощеного митного контролю валютних цінностей у розмірі, що перевищує 10000 євро, чим порушено митні правила щодо письмового декларування таких коштів. Разом з тим, матеріалами справи доведено легальне походження коштів, що переміщувались (заробітна плата), відсутність умислу особи на вчинення правопорушення (кошти переміщувались без ознак приховування), легітимну мету, на які мали бути спрямовані кошти, що переміщувались особою ( здійснення ремонтних робіт у квартирі у м. Львові). А тому, суд прийшов до висновку, що в даному випадку застосування до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, санкції ст. 471 МК України у повному обсязі, включаючи конфіскацію вилучених грошових коштів, що переміщувались особою без здійснення письмового декларування, становитиме надмірний тягар для такої особи, та буде непропорційним вчиненому правопорушенню.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представник Київської митниці Держмитслужби Державної митної служби Україниподав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати в частині повернення йому готівкових коштів (іноземна валюта) в розмірі : 10070 швейцарських франків та застосувати до громадянина Швейцарії ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідно до санкції за ст. 471 Митного кодексу України, а саме конфіскацією обмежених товарів - 10070 швейцарських франків.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що громадянин Швейцарії ОСОБА_1 на запитання співробітників митниці, повідомив, що переміщує через митний кордон України готівкові кошти приблизно в еквіваленті 10000 євро. Після проведення опитування громадянину Швейцарії ОСОБА_1 , запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянином ОСОБА_1 видано готівку в розмірі 20870 швейцарських франків, що знаходилась в одному з відділень сумки пасажира (ручна поклажа). Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина ОСОБА_1 готівка належить йому особисто. Оскільки законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10000 євро, до правопорушника у відповідності до санкції ст.471 Митного кодексу України повинно бути застосовано штраф, як основний вид стягнення, та конфіскація безпосереднього предмету правопорушення, як обов`язковий додатковий вид стягнення, визначений санкцією зако, який передбачає відповідальність за порушення вказаних митних правил. У відповідності до правил ч.1 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України, в даному випадку ст.471 Митного кодексу України.

На думку представника митниці суд першої інстанції поверхнево вивчив адміністративні матеріали справи про порушення митних правил та не надав їм належної правової оцінки.

Представник митниці вказує на те, що відповідно до законодавства України, валютні цінності обмежені щодо їх переміщення через митний кордон України шляхом встановлення особливого порядку їх переміщення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Швадчак А.Р. подав заперечення на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Київської митниці Держмитслужби Державної митної служби України підтримав доводи апеляційної скарги і просив задовольнити, а постанову скасувати.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Швадчак А.Р. заперечував щодо доводів апеляційної скарги і просив її відхилити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про порушення митних правил, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК Українивідповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим та ніким з учасників не оскаржується, а тому в цій частині постанова суду не переглядається і підстав для скасування в цій частині постанови немає.

Що стосується висновку суду першої інстанції про повернення вилучених під час здійснення провадження про порушення митних правил валютних цінностей, тобто незастосування додаткового стягнення у виді конфіскації, визначеного у ст. 471 МК України, то доводи апеляційної скарги представника митниці щодо його неправомірності заслуговують на увагу, оскільки, на переконання суду апеляційної інстанції, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду не дотримався вимог глави 67 МК України та ст.ст. 23, 33 КУпАП, що призвело до неправильного застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Так, за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Відповідно до п. 57 ч. 1 ст. 4 МК Українивалютні цінності є товарами.

Відповідно до ст. 197 МК Україниу випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Відповідно до Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України", затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 148 від 27 травня 2008 рокута зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 червня 2008 року за № 520/1511, фізична особа незалежно від віку має право вивозити за межі України і ввозити в Україну готівку і банківські метали відповідно до норм, передбачених цією Інструкцією; митна декларація є підставою для вивезення (увезення) зазначеної у ній готівки і банківських металів і здійснення операцій за дорученням резидента або нерезидента протягом одного року з часу оформлення декларації; фізична особа, юридична особа несуть відповідальність за недекларування готівки і банківських металів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до законодавства України; фізична особа - нерезидент має право ввозити в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі, а вивозити за межі України фізична особа - нерезидент має право готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, якщо сума готівки, що вивозиться, не перевищує суми готівки, письмово задекларованої цією особою митному органу при ввезенні в Україну.

Таким чином, валютні цінності є товарами, переміщення яких через митний кордон обмежено законодавством України, а тому в разі, якщо вони є безпосередніми предметами порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, то підлягають обов`язковій конфіскації.

Із матеріалів справи, що встановлено і судом першої інстанції, слідує, що безпосередніми предметами правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, є валютні цінності в розмірі 10070 швейцарських франків, які ОСОБА_1 не задекларував при переміщенні через митний кордон України.

Відповідно до ст. 466 МК Україниадміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Водночас, діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, зокрема конфіскації предметів порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, щодо товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції на те, що підставою для незастосування конфіскації вилученої валюти є те, що держава Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та протоколи до неї, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Так, жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Навпаки, у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»).

Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Однак, ігноруючи норми чинного законодавства України, суд першої інстанції звільнив ОСОБА_1 від конфіскації предметів порушення митних правил.

Висновок про звільнення порушника від додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації безпосереднього предмета правопорушення можливий за сукупності умов, а саме: правопорушник здійснив правопорушення з необережності, без приховування предмета, порушив правила проходження (проїзду) через «зелений коридор»; порушник перемістив предмет (грошові кошти) для власного використання (оплати проживання, харчування, лікування), і цей предмет має безсумнівно підтверджене законне походження та загалом може бути законно переміщений через митний кордон України за умови письмового декларування; предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами чи іншими податками та зборами; порушення митних правил полягає лише в тому, що предмет не було письмово задекларовано порушником, і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді не сплати митних платежів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , який є громадянином Швейцарії, має посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 від 09.07.2019 (копія посвідки додається). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради 25.11.2019, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (копія довідки додається).

Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0199/10000/21 від 12.02.2021, при передачі працівнику митниці готівки в розмірі 20870 швейцарських франків, ОСОБА_1 повідомив, що зазначені кошти належать йому особисто.

Як підтверджується умовами трудового договору від 15.01.2015 року, апостильована копія з нотаріальним засвідчення вірності перекладу якого додається до заперечень, особа, що притягається до відповідальності, працює на посаді головного виконавчого директора у компанії JK Development GmbH, що знаходиться у Швейцарії за адресою: м. Цуг, вул. Генерал-Гісан-Штрассе 6.

Згідно з Листком № 1 «Виплати компанії JK Development GmbH пану ОСОБА_1 від 10 жовтня 2020 по 5 березня 2021», апостильована копія з нотаріальним засвідчення вірності перекладу якого додається до заперечень, за період з 04.09.2020 по 19.02.2020 на рахунок ОСОБА_1 компанією JK Development GmbH було перераховано заробітну плату в загальному розмірі 60000 швейцарських франків

Так, інформаційною довідкою № 247455052 від 10.03.2021 (додається до заперечень) підтверджується право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 , що була придбана 05.11.2019 на підставі договору купівлі-продажу.

Також, 01.10.2020 року між ОСОБА_1 як замовником та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_7 як підрядником укладено договір підряду (копія договору підряду від 01.10.2020 додається до заперечень), відповідно до якого підрядник зобов`язувався виконати ремонтні роботи у вищевказаній квартирі, а замовник зобов`язувався оплатити роботу підрядника. При цьому, згідно пункту 3.4. договору підряду розрахунки за цим договором здійснюються в готівковій формі шляхом передачі готівки замовником суми вартості робіт, згідно наданих актів на виконання робіт.

Згідно з Актом наданих послуг № 1 від 01.02.2021 р. (копія Акта додається до заперечень) фізична особа-підприємець ОСОБА_7 надав ОСОБА_1 ремонтні та інші будівельно-монтажні послуги на суму 569700 гривень.

Як вбачається з протоколу опитування в справі про порушення митних правил, готівкові кошти в розмірі 20870 швейцарських франків, які належать ОСОБА_1 та ввозились ним до України, були частиною легально отриманої заробітної плати за місцем роботи.

Свою вину у вчиненні порушення митних правил передбачених ст. 471 МК України він не визнає, та вважає, що у нього були відсутні підстави приховувати зазначені готівкові кошти, оскільки він мав намір використати їх в легальних цілях, зокрема, для оплати виконаних ремонтних робіт у придбаній ним квартирі, а також, що він не мав умислу порушити митні правила та ухилитися від декларування наявних у нього грошових коштів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про«індивідуальний і надмірний тягар» для ОСОБА_1 , оскільки з наданих захисником ОСОБА_1 - адвокатом Швадчак А.Р. документів та пояснень вбачаються, що ОСОБА_1 за 6 місяців отримав заробітну плату у розмірі 60000,00 швейцарських франків, а його щомісячна зарплат складає 10000 швейцарських франків. З урахуванням зазначених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що 10070 швейцарських франків, які вилучені у ОСОБА_1, та фактично складають його розмір щомісячної заробітної плати не може вважатися «індивідуальним і надмірним тягарем».

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року в частині не накладення на громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративного стягнення у виді конфіскації валюти не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, по справі в частині накладення на громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )адміністративного стягнення слід прийняти нову постанову, якою призначити стягнення в межах санкції статті передбаченої за вчинення вказаного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці Державної митної служби України - задовольнити.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року, щодо громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )в частині накладення на громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, і рішення про повернення валютних цінностей - скасувати та прийняти нову постанову.

Накласти на громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )за вчинене ним порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - валютних цінностей, вилучених відповідно до протоколу № 0199/10000/21 від 12.02.2021 року, в сумі 10070 (десять тисяч сімсот) швейцарських франків.

У решті постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року стосовно громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «29» квітня 2021 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко