ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2021 Справа №607/3506/21

Провадження № 3/607/3141/2021

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли із Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працює: Тернопільська ЗОШ №28 - вчителем, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №520636 від 18 лютого 2021 року, громадянка ОСОБА_1 , 10 лютого 2020 року о 21 год. 00 хв. перебуваючи в громадському місці, що за адресою: АДРЕСА_3 в приміщенні гуртожитку, а саме: на кухні загального користування висловлювалася нецензурними словами відносно громадянки ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушувала громадський порядок та спокій громадян.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення не визнала та суду пояснила, що 10 лютого 2020 року о 21 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні кухні загального користування, що за адресою: АДРЕСА_3 , нецензурними словами не висловлювалася.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №520636, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173 КУпАП, як дрібне хуліганство, яке виразилося у тому, що вона перебуваючи в громадському місці висловлювалася нецензурними словами.

Справа розглядається в межах пред`явленого обвинувачення, на підставі наданих доказів.

Протокол, є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можна зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження обвинувачення до суду надані протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього:

-рапорт інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 16 лютого 2021 року, який не містить фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і тому, в контексті положень ст. 251 КУпАП не може бути доказом по даній справі;

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16 лютого 2021 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_4 повідомила про факт вчинення дрібного хуліганства, яке мало місце 10 лютого 2021 року близько 21 год. 00 хв. сусідкою ОСОБА_3 , яка перебувала за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні гуртожитку загальної кухні виражалася відносно ОСОБА_2 нецензурною лексикою, ображала її дітей. Проте, дані з протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення не підтверджено іншими належними доказами, які б доводили вчинення ОСОБА_1 дій, які б можна було кваліфікувати, як дрібне хуліганство.

Крім цього, відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2021 року, матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 направлялися для належного оформлення до Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено пояснення потерпілої ОСОБА_2 , які б містили інформацію про правопорушення, а також пояснення свідків. Однак, зазначені в постанові суду вимоги Тернопільським районним управлінням поліції ГУНП в Тернопільській області усунуті не були.

За таких обставин, враховуючи приписи ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП, суд вважає не доведеною.

Згідно до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не доведена, оскільки матеріали справи, не містять належних та допустимих доказів винуватості останньої у скоєнні правопорушення, суд вважає необхідним провадження в адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 173, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. В. Делікатна