П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області після доопрацювання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , бармена-адміністратора в ресторані «Унгвайзер» за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №432476 від 26.03.2021 з`ясовано, що 26.03.2021 о 19 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_2 , було виявлено працюючий заклад ресторан «Унгвайзер», в якому відпочивали близько 20 осіб. Відповідальною особою є адміністратор даного закладу - ОСОБА_1 . Вказаним порушено вимоги п.п. 3, 10 п. 3 Постанови КМУ № 1236, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

14.06.2021 за постановою суду вказаний протокол з доданими до нього матеріалами направлено на доопрацювання до поліції, у зв`язку з відсутністю пояснень особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 16.07.2021 розглядувані матеріали надійшли з поліції після їх доопрацювання з рапортом працівника поліції про неможливість відібрання пояснень від ОСОБА_1 , оскільки така уникає зустрічей з поліцейськими.

В судове засідання особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, викликалася до суду, шляхом надсилання судової повістки за адресою її місця проживання, а також шляхом розміщення відповідного оголошення про виклик на вебпорталі Судова влада України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Відповідно до ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі змісту розглядуваного протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП за порушення п.п. 3, 10 п. 3 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

З аналізу вказаних норм Постанови з`ясовано, що такі передбачають обмежувальні заходи відповідно до яких забороняється самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації (пп.3 п. 3); робота після 24-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос. (пп. 10 п. 3).

При цьому ОСОБА_1 інкримінується порушення карантинних норм, які полягали у роботі закладу харчування 26.03.2020 о 19 год. 30 хв.

Відтак, обмежувальні приписи за положеннями пп. 3, 10 п.3 Постанови, не узгоджуються з обставинами, описаними в розглядуваному протоколі.

Окрім цього суд зауважує, що заборона приймання відвідувачів у закладах громадського харчування згідно з Постановою, покладається на суб`єкта господарювання.

Однак матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що особа, про відповідальність якої порушено питання є фізичною особою - підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність. З протоколу вбачається, що така є барменом-адміністравтором вказаного закладу.

З огляду на вказане, суд вважає, що ОСОБА_1 не є особою, відповідальною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки є найманим працівником суб`єкта господарювання.

Окрім цього згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а, відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначену ст. 255 КУпАП.

У підтвердження обставин, викладених в розглядуваному протоколі, поліцейськими, в тому числі й після доопрацювання, додано рапорт працівника поліції, в якому викладено суть адміністративного правопорушення.

Окрім вказаного рапорту, матеріали розглядуваного протоколу не містять інших відомостей, необхідних для вирішення справи, а саме працівниками поліції не відібрано покази відвідувачів та/або працівників магазину як свідків адміністративного правопорушення, не здійснено фото та відеофіксацію адміністративного правопорушення тощо.

Разом з цим, суд зауважує, що рапорт є внутрішнім документом та не є доказом по справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем, такий складається працівником поліції у довільній формі, не відображає всіх необхідних відомостей для судового провадження, в ньому відсутні джерела отримання інформації.

Рапорт працівника поліції, який доданий до протоколу, не може бути визнаний судом як самостійним доказом на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , оскільки відомості наявні в такому не підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Вказане положення знайшло своє відображення й у КУпАП, за ст. 7 якого ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно з яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

На думку суду, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні розглядуваного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку з відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а саме об`єктивної сторони діяння. Окрім цього ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Також суд констатує, що на момент розгляду даного протоколу, закінчився регламентований ч. 2 ст. 38 КУпАП тримісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов