КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/4920/21-п
Апеляційне провадження №33/824/2137/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., із участю секретаря Ткаченко Ю.М., розглянувши матеріали адміністративної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

На обґрунтування ухваленої постанови місцевий суд, зокрема, зазначив наступне.

ОСОБА_1 09.12.2020 року о 18 годині 40 хвилин в м. Києві на бул. Д. Народів, 8, керуючи автомобілем Субару, державний номер НОМЕР_1 , всупереч вимогам п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнав свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Заслухавши пояснення свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до висновку про доведеність вини останнього у вчиненні інкримінованого правопорушення, яка також підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , іншими матеріалами справи в їх сукупності.

З урахуванням фактичних обставин справи суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд у відповідності до положень ст. 33 КУпАП враховує ненавмисний характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, і вважає можливим у виховних цілях призначити стягнення у виді штрафу.

Не погоджуючись із вказаною постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову і і направити справу до УПП м. Києва ДПП для дооформлення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 7, 245, 278, 280 КУпАП, а справа розглянута необ`єктивно та упереджено, без з`ясування дійсних обставин справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість винесеної постанови, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_3 , його представника - Шимка А.О., дослідивши докази по справі, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим судом, з чим погоджується і суд другої інстанції, ОСОБА_1 09.12.2020 року о 18 годині 40 хвилин в м. Києві на бул. Д. Народів, 8, керуючи автомобілем Субару, державний номер НОМЕР_1 , всупереч вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №316439, схемою до нього, поясненнями самого ОСОБА_1 , який підтвердив зазначені обставини ДТП, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ( а.с. 1, 3, 4, 5, 6 ).

А тому, посилання правопорушника про необхідність направлення справи до УПП м. Києва ДПП для дооформлення, на переконання апеляційного суду, не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на положеннях чинного законодавства, оскільки працівниками поліції, окрім цього, складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо пошкодження іншого транспортного засобу ( а.с. 2 ).

Наданий суду другої інстанції висновок автотехнічного експертного дослідження ( а.с. 27-34 ), з точки зору суду другої інстанції, також не спростовує винність ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного правопорушення.

Відтак, на підставі наведеного, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання про дотримання місцевим судом вимог ст.ст. 34, 35, 245, 246, 248, 249, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення при винесенні постанови, що свідчить про необґрунтованість заявлених апеляційних вимог.

З огляду на наведене, доводи апелянта про те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 7, 245, 278, 280 КУпАП, а справа розглянута необ`єктивно та упереджено, без з`ясування дійсних обставин справи, з точки зору суду апеляційної інстанції, не відповідають дійсності, а відтак - не є правовою підставою для скасування судового рішення місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк