ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2021 року справа № 532/1995/20

провадження № 3/542/91/21

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Кашуба М.І. розглянувши матеріали, які надійшли з Кобеляцького відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтею 173 КпАП України,

в с т а н о в и в :

09.03.2021 до провадження судді Новосанжарського районного суду Полтавській області Кашуби М.І. надійшли матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 173 КУпАП.

Постановами Полтавського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2021 року, від 31 травня 2021 року та від 26 липня 2021 року у задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід судді Кашуби М.І. було відмовлено.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 015456 від 05.12.2020, зазначено, що 12.10.2020 о 13 год. 15 хв. в м. Кобеляки в приміщенні Кобеляцької ЦРЛ, що знаходиться за адресою: м. Кобеляки вул. Шевченка, 78/109 Полтавської області, в кабінеті № 17 Кобеляцького центру ПМСД гр. ОСОБА_1 вчинив хуліганські дії відносно гр. ОСОБА_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою в її сторону, розкидав речі, які знаходилися на її робочому столі.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано:

-рапорт про отримання заяви про вчинене адміністративне правопорушення;

-протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію;

-письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

-фотографії.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що не вчиняв хуліганських дій відносно ОСОБА_2 . Зазначив, що протокол відносно нього складено з порушенням вимог законодавства, його вину не доведено поза розумним сумнівом, з огляду на що вважав, що справа підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, надавши оцінку поданим до суду письмовим доводам та доказам, приходить до такого висновку.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У самому протоколі зазначено, що адміністративне правопорушення вчинено 12.10.2020.

Судом встановлено, що постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2020 року адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП направлено до Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області для належного оформлення. Вказана постанова суду мотивована тим, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було дотримано вимог закону, оскільки в протоколі не зазначено дати та часу вчинення адміністративного правопорушення.

Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 листопада 2020 року адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП направлено до Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області для належного оформлення. Вказана постанова суду мотивована тим, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 294546 після повернення його на дооформлення працівниками поліції було внесено зміни.

Після цього працівниками поліції 05.12.2020 було складено новий протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 015456 відносно ОСОБА_1 .

До провадження судді Кашуби М.І. справа про адміністративне правопорушення за вказаним протоколом надійшла 09.03.2021.

Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2021 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування з Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 294546 та всіх матеріалів, пов`язаних з ним.

Вказана постанова суду у зв`язку з її невиконанням була повторна направлена до Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області для виконання та листами від 25.10 2021 та від 18.11.2021 Новосанжарський районний суд Полтавської області просив повідомити про причини невиконання постанови суду.

Проте, на день розгляду справи зазначена постанова суду не виконана та суду не надано інформації щодо причин її невиконання.

Водночас, слід зазначити, що в матеріалах справи мається копія протоколу про адміністративне правопорушення від 12.10.2020 серії ВАБ 294546 (а.с. 190 том 1, а.с. 102 том 2).

Надаючи оцінку доказам, які маються в матеріалах справи суд виходить з наступного.

Так, відповідно до частини 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: зокрема, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші документи, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Разом із тим, має бути дотримана процедура складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Проте, як встановлено судом, до суду надано протокол про адміністративне правопорушення, який складено в порушення вимог ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376 (надалі- Інструкція), та Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини16.02.2015 № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказомУповноваженого14.02.2018 № 3/02-18) (надалі- Порядок).

Так, за змістом положень ст. 256 КУпАП (тут і надалі- в редакції, чинній на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення), протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до п. 8 Розділу ІІ Інструкції (тут і надалі- в редакції, чинній на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення), протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 015456 від 05.12.2020 вбачається, що він складений у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначена обставина підтверджується також поясненнями ОСОБА_1 та не спростована матеріалами справи.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його складено у АДРЕСА_1 . При цьому, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 викликався органами поліції у встановленому порядку для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також для надання пояснень чи заперечень.

При цьому, під час складання вказаного протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності всупереч положень ст. 256 КУпАП, п. 11 Розділу ІІ Інструкції, п. 2.5 Порядку не було роз`яснено її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Крім того, в порушення вимог ст. 256 КУпАП та п. 12, 13 Розділу ІІ Інструкції, п. 2.6 Порядку (тут і надалі- в редакції, чинній на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення) особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не було запропоновано надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою та зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до зазначених положень, протокол про адміністративне правопорушення повинен також містити підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це.

Відповідно до п. 8 Розділу ІІ Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріали справи не містять також будь-яких відомостей про направлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , а також відомостей про відмову в отриманні ним зазначеного протоколу.

Вказані у протоколі про адміністративне правопорушення свідки, письмові пояснення яких додано до протоколу про адміністративне правопорушення неодноразово викликалися судом, про що маються відповідні докази в матеріалах справи. Однак, вони до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Так, судові виклики свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 19.10.2021 повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.157-162 том 2).

Свідок ОСОБА_8 виклик до суду на 19.10.2021 отримав, проте в судове засідання не з`явився та причин неявки не повідомив (а.с. 183, том 2).

Судові виклики свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в судове засідання на 15.11.2021 було ними отримано, про що мається відповідна відмітка (а.с.153, 154, том 2). Проте, в судове засідання вказані свідки не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.

Судові виклики свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 15.11.2021 повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.185-188, том 2). При цьому, на конверті, надісланому свідку ОСОБА_6 мається відмітка про те, що адресат не проживає за даною адресою.

Листом Новосанжарського районного суду Полтавської області, надісланому на адресу Кобеляцького ВП № 2 ГУНП в Полтавській області було надано доручення повідомити свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про судове засідання на 13.12.2021.

Проте, вказаний лист було виконано частково, та на електронну адресу суду було надіслано повідомлення про отримання свідком ОСОБА_8 судового виклику, проте він в судове засідання не з`явився.

В судове засідання на 13.12.2021 не з`явилась також і свідок ОСОБА_3 , яка була належним чином повідомленою про день та час розгляду справи ( а.с. 181, том 2).

При цьому, суд не бере до уваги письмові пояснення вказаних свідків, які були додані до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки врахування письмових показів порушує принцип безпосереднього дослідження доказів судом та не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи ставити запитання.

Зазначене узгоджується також з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 27 червня 2019 року по справі № 560/751/17 (провадження № К/9901/2047/18), де зазначено, що письмові пояснення свідків адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративна відповідальність, передбачена статтею 173 КУпАП настає за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян,

Відповідно до вимог законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності згідно зі статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно зі ст. 251 КУпАП є, зокрема, дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення, рапорт, тощо.

Натомість, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

А відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

В рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, судом встановлено, що оскільки під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 015456 від 05.12.2020 працівниками поліції не було дотримано вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376 та Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 № 3/02-15, сам протокол не може вважатися допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення і бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. З цих підстав, дані, внесені до нього не можуть свідчити про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

При цьому, суд вважає також слушними зауваження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 05.12.2020, свідків цього правопорушення, зазначення яких було відсутнє у протоколі про це ж адмінправопорушення, що був складений 12.10.2020.

Таким чином, суд приходить до висновку, що надані матеріали не відповідають критеріям достовірності, допустимості та належності, оскільки при їх оформленні було допущено порушення чинного законодавства.

За таких обставин, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що вказує на відсутність в його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Водночас, у контексті оцінки доводів учасників справи суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів, суд вважає, що ключові аргументи та докази у справі отримали достатню оцінку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 7, статтею 173, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 251, 268, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення, через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.