Справа № 638/3697/21
Провадження № 3/638/1409/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.В.,

захисника правопорушника Котляра А.О.,

представника потерпілої - Проніної В.М.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Харківського районного Управління поліції № 3 Головного Управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

17.03.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

08.02.2021 року близько 19.30 год. неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 , коли в неї виник конфлікт з батьком гр. ОСОБА_1 , під час якого останній перебував в спідній білизні та погрожував позбавити неповнолітню ОСОБА_2 спального місця внаслідок чого це негативно відігралось на психологічному стані неповнолітньої ОСОБА_2 , чим ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство в сім`ї.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, з огляду на те, що відносно нього згідно Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.03.2021 року видано обмежувальний припис.

Захисник ОСОБА_1 Котляр А.О. в судовому засіданні наголошував на закритті провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вказував що протокол не може вважатися належним доказом, відсутні кваліфікаційні ознаки, що вказують на психологічне насильство.

Представник потерпілої ОСОБА_2 Проніна В.М. в судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, наголошувала на наявності в діях останнього складу правопорушення, передбаченого даною статтею КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 , в судовому засіданні пояснила, що батько її закривав вдома 02.02.2021 року, після чого вона попросила маму та дідуся вскрити двері так як їй було страшно. Батько кожен день знімав її на телефон, звинувачував, що вона пошкодила двері. 08.02.2021 року після того як вона прийшла додому, він почав кричати, знімати на телефон, кричав що вона з бабусею буду платити моральну шкоду. Сказав, що буде виживати її з квартири, якщо вона не піде на його умови та знімав її на телефон, після чого вона почала знімати його у відповідь. Батько забороняв їй закривати до нього двері та поставив телефон, щоб він міг її знімати.

ОСОБА_3 , яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що її старша донька не може нормально жити, та 08.02.2021 року вказані в протоколі події мали місце. Донька почала знімати батька, у зв`язку з тим, що розуміла, що потрібні будуть докази. Батько постійно її ображав, у дитини почали здавати нерви. Батько завжди себе вів погано, ходив у спідній білизні. Про події 08.02.2021 свідку стало відомо зі слів доньки по телефону.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що в 2018 році він зустрів ОСОБА_5 , вони з ОСОБА_1 одружились, зробили ремонт. Потом колишня дружина вирішила, що нову дружину необхідно убрати з даної квартири, тому почала настроювати їх спільну доньку проти батька. Почались конфлікти та судові позови. ОСОБА_6 почала змінюватись, адже її настроювали. В той день, 08.02.2021 року, коли відбулася ця подія, ОСОБА_4 уже проживала у сина. 08.02.2021 року ОСОБА_6 вела себе дуже грубо та неподобаючи, син був у ванній кімнаті, пішов в дитячу та почав робити зауваження, щоб вона себе так не вела, ОСОБА_6 відповідала дуже різко, потім почала зйомку на телефон. Син за руки свою доньку не хватав, нічого такого не робив. В цей день виходив з ванної кімнати, почув як ОСОБА_6 почала підвищувати на неї (бабусю) голос. На даний час ОСОБА_6 не проживає в спільній квартирі.

ОСОБА_7 пояснила, що вона є дружиною правопорушника, що 08.02.2021 року, бабуся зробила зауваження ОСОБА_8 , а ОСОБА_6 в свою чергу почала хамити бабусі. ЇЇ чоловік почув це, та зробив Даші зауваження, що потрібно мати повагу до всіх. Після чого ОСОБА_6 дістала телефон та почала знімати.

Під час розгляду справи судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності потерпілій ОСОБА_2 . Між потерплою та ОСОБА_1 неодноразово виникають конфлікти.

З дослідженого відеозапису вбачається, що потерпілу ОСОБА_2 батько знімав на телефон в її дитячій кімнаті при цьому перебував лише в одній спідній білизні (трусах). Також з відео вбачається, що він ставив свій мобільний телефон в шкаф, який знаходиться в дитячій кімнаті та здійснював зйомку доньки.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КпАП України передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до ст. 1 ч. 1 п. 14 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Приписами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» регламентовано, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у родинних відносинах, на час вчинення правопорушення проживали в одній квартирі, пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , підтвердили обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, що відбувалися 08.02.2021 року.

Хоча свідчення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і вказують про те, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій, які могли б бути розцінені як психологічне насильство, однак ці свідки підтвердили підвищення ОСОБА_1 голосу на ОСОБА_2 , про те, що ОСОБА_1 перебував лише у нижній білизні, здійснював зйомку на свій мобільний телефон доньки, та встановлював телефон в її дитячий шкаф.

Зважаючи на досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, пояснення осіб, які були допитані в якості свідків, неодноразове виникнення з цього приводу конфліктів між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , суд дійшов висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушенням, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ від 12.03.2021 року, яким зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП;

- відеозаписом;

- поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , наданими ними під час розгляду справи в судовому засіданні в якості свідків.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_4 , яка вказала, що її син ОСОБА_1 тільки вийшов з ванної кімнати і тому був в спідній білизні, з огляду на те, що відео підтверджує тривалий період, і за цей час батько міг і більш того повинен був одягнутись. Окрім того, з відео вбачається, що батько встановлював свій телефон в у шафі для одягу, яка розташована в дитячій кімнаті, з метою зйомки доньки ОСОБА_2 .

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 33-35 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного, ст. 33-35, 40-1, 173-2, 251-252, 283-285, 294 КУпАП, суд,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340,00 грн. (триста сорок гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя