ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Волноваха

Суддя Волноваського районного суду Донецької області Безрук Т.В., за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Лісодіда О.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1

щодо скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив :

До суду надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого він 23.02.2021 року о 12.00 год. в смт. Новотроїцьке + 400 м, керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом ВАЗ 2101 з номерним знаком НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного відмовився у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав клопотання, у якому зазначив, що свою провину не визнає, просив закрити провадження у справі, зазначаючи, що в його присутності протокол не складався, він лише заповнив бланк пояснень зі слів поліцейських, бо поспішав додому. Жодних знак сп`яніння не мав тому не вбачав підстав для проходження медичного огляду. При складанні протоколу свідків не було, суть порушення йогу не роз`яснена, доказів вчинення порушення матеріал не містить.

Захисник Лісодід О.В. також просив закрити провадження у справі посилаючись на те, що матеріал не містить беззаперечних доказів вчинення порушення, а судове рішення не повинно ґрунтуватись на припущеннях.

Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, вважаю необхідним провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

У відповідності до положеньст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до положення ст. 9 КпАП України - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 №1231-ІХ, який набрав чинності 17.03.2021, внесено зміни до Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Вказаним законом санкція адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 КУпАП з 17.03.2021 викладена в іншій редакції.

Згідно до ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Зважаючи на те, що санкцією ст.130 КУпАП в редакції Закону №1231-ІХ посилена відповідальність правопорушника, порівняно з редакцією, що діяла до 17.03.2021, то застосуванню в даному випадку підлягає диспозиція та санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону, що діяв на момент скоєння адміністративних правопорушень, тобто станом на 23.02.2021.

Відповідно до ст.280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.5 ПДР України, Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 КУпАП наразі визначає, що керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції КУпАП (із змінами, внесеними згідно з указами Президії Верховної Ради Української РСР від 29.05.85 р. N 316-XI, від 19.05.89 р. N 7542-XI, від 29.07.91 р. N 1369-XII, від 15.11.91 р. N 1818-XII; законами України від 23.12.93 р. N 3785-XII, від 07.02.97 р. N 55/97-ВР,від 24.09.2008 р. N 586-VI, від 19.11.2013 р. N 693-VII, від 14.07.2015 р. N 596-VIII, від 07.07.2016 р. N 1446-VIII; у редакції Закону України від 22.11.2018 р. N 2617-VIII, враховуючи зміни, внесені Законом України від 03.12.2019 р. N 321-IX, зміни, внесені підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України від 22.11.2018 р. N 2617-VIII, виключено, враховуючи зміни, внесені Законом України від 17.06.2020 р. N 720-IX), відповідно до наданої Міністерством юстиції України у справі № 755/10543/20 належним чином засвідчених еталонних копій цієї статті указаного Кодексу станом на 01.07.2020 та 03.07.2020 (згідно пункту 3 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376, передбачено, що саме держатель Реєстру - Мін`юст відповідає за автентичність та контрольний стан еталонних текстів), у собі станом на 03.07.2020 передбачає таке:

керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 маючи ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук) та керуючи при цьому транспортним засобом відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим адміністративний матеріал не містить жодного належного доказу вчинення порушення.

Поняті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на виклики суду не з`явились, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити їх свідчення, зокрема у добровільності та об`єктивності їх надання.

Сам протокол про адміністративне правопорушення, хоча і складений відповідно до вимог ст. 255 КУпАП, однак не може виступати беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 .. Так само і доданий до матеріалу направлення на огляд, яке не має відмітки про отримання його ОСОБА_1 та відмова не зафіксована підписами понятих.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд розглядає справу в межах інкримінованого порушення, однак, матеріал не містить належного доказу наявних ознак сп`яніння та відповідної відмови від проходження медичного огляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, суд вважає, що з представлених суду матеріалів справи не вбачається наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки немає належних доказів підтвердження його вини, що унеможливлює підтвердження обставин, які викладені в протоколі серії ААБ№ 095952 від 23.02.2021 року., а тому провадження в справі у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись, статтями 130, 221, 247, 280, 284, суд

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язк у з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.В. Безрук