Справа 350/1427/21
Номер провадження 3/350/502/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, який надійшли від Калуського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за тестом - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.183-2 КУпАП.

Адміністративне правопорушення вчинено при таких обставинах.

ОСОБА_1 , будучи особою, на яку накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, ухилився від відбування такого адміністративного стягнення, оскільки він не прибув до місця виконання стягнення протягом більше як двох днів з дати визначеної у направленні, без поважних причин.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, причин неявки не повідомив, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зокрема, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (пункт 69).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Таким чином, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді й утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання.

Статтею 268 КУпАП, окрім іншого, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, враховуючи, що протокол відносно ОСОБА_1 складено у його присутності, тобто з моменту його складення він знав про наявність справи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не прибув в судове засідання, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, при розгляді справ за ст. 183-2 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, тому суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності останнього.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 325-1 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили.

Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування.

За виконання суспільно корисних робіт порушнику нараховується плата за виконану ним роботу. Оплата праці здійснюється погодинно за фактично відпрацьований час у розмірі не меншому, ніж встановлений законом мінімальний розмір оплати праці.

В силу вимог ч.1 ст. 325-4 КУпАП, у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ст.183-2 КУпАП передбачає ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Згідно з приміткою до статті 183-2 КУпАП, під ухиленням особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт слід розуміти, зокрема не прибуття порушника до місця виконання суспільно корисних робіт протягом двох днів з дати визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою, а також поява на робочому місці у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння.

Поважними причинами є хвороба особи та інші документально підтверджені обставини, що фактично позбавляють можливості порушника прибути для відпрацювання суспільно корисних робіт.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення доводиться наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, складеним відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в якому викладена суть вчиненого ним адміністративного правопорушення із зазначенням порушених норм законодавства України. З вказаним протоколом він ознайомився, що засвідчив своїм підписом, та отримав його другий примірник (а.с.1);

- постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26.04.2021, якою підтверджено, що на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт (а.с. 4);

- довідкою уповноваженої посадової особи органу з питань пробації про проведену співбесіду із особою, яка притягується до адміністративної відповідальності яку було ознайомлено із порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, яке накладено рішенням суду, а також повідомлено про відповідальність, встановлену законом, за ухилення від відбування зазначеного адміністративного стягнення. Окрім цього, роз`яснено про необхідність повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про поважні причини, що унеможливлюють вихід на громадські роботи або прибуття за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, а також про зміну місця проживання. Зазначені обставини були засвідчені особистим підписом порушника (а.с. 18);

- направленням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, до Спаської селищної ради, для відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, яке накладено рішенням суду (а.с. 20);

- запитом уповноваженої посадової особи органу з питань пробації, адресованим Спаському селищному голові, із проханням надати інформацію, чи звертався порушник з направленням для відпрацювання 120 годин суспільно корисних робіт (а.с. 22) та відповіддю селищного голови на такий запит, згідно якого порушник із таким направленням не звертався (а.с. 23);

- довідкою уповноваженої посадової особи органу з питань пробації про проведену телефонну розмову із порушником, в ході якої не вдалось з`ясувати поважність причин його неприбуття з направленням для відпрацювання 120 годин суспільно корисних робіт, у зв`язку з чим порушнику було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим йому необхідно звернутися до уповноваженого органу (а.с. 24);

- довідкою уповноваженої посадової особи органу з питань пробації про проведену телефонну розмову із матір`ю порушника, в ході якої не вдалось з`ясувати поважність причин неприбуття її сина з направленням для відпрацювання 120 годин суспільно корисних робіт (а.с. 25);

- викликом уповноваженого органу з питань пробації, з яких вбачається факт повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про необхідність прибуття до уповноваженого органу у зв`язку із виконанням вищезазначеної постанови суду (а.с. 26);

Проаналізувавши здобуті в судовому засiданнi докази, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ст. 183-2 КУпАП, як ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, що проявилось у неприбутті порушника до місця виконання суспільно корисних робіт протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою органу центрального органу виконавчої влади.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягання до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі статті ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Поважних причин, які б фактично позбавляли ОСОБА_1 можливості прибути для відпрацювання суспільно корисних робіт судом не встановлено, документально не підтверджено ні стан його здоров`я, який унеможливлював таке відпрацювання, ні перебування на роботі. Також суду не надано жодного доказу, який би свідчив, що особа бажає усунути наслідки вчиненого, вживає заходи з метою виконання рішення суду, однак не може це зробити в силу свого майнового чи фізичного стану. Отже, така поведінка особи свідчить про байдужість до покладених на нього обов`язків, нехтування законними приписами.

Санкцією ст. 183-2 КУпАП передбачено відповідальність осіб за вчинене правопорушення тільки у виді адміністративного арешту строком до десяти діб.

Обставин, що згідно ст.34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не встановив.

Обставин, що згідно ст.35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк - 3 доби. Саме таке стягнення суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_1 в подальшому, а також співмірним скоєному ним правопорушенню.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в у розмірі 0,2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 3 (три) доби.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Судовий збір сплатити на рахунок: UA0026001; отримувач коштів: Державна судова адміністрація України «Судовий збір»/22030101, код отримувача: , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Допустити виконання постанови в частині застосування адміністративного арешту після набрання постановою законної сили.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: