Справа № 136/404/21
провадження №3/136/163/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, працюючої ФОП « ОСОБА_1 », проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягуваної до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 15.03.2021 о 01:40 год., ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині «Край» по вул. Першотровневій, м. Липовець, Вінницька обл., обслуговувала покупця ОСОБА_2 , який знаходився в магазині без засобів індивідуального захисту, а саме без респіратора чи захисної маски, що закривають рот і ніс, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушила п.14 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020.

Такі дії ОСОБА_1 особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч..1 ст.44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП за обставин наведених у протоколі про адміністративне правопорушення не визнала. Суду пояснила, що 15.03.2021 о 01:40 год. вона, ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині «Край» по вул. Першотровневій, м. Липовець, Вінницька обл., не обслуговувала покупця ОСОБА_2 , а навпаки робила йому зауваження аби той покинув приміщення, він вимагав зробити йому кави, на що вона відмовила, у цей час зайшли працівники поліції та звинуватили її у вчиненні адміністративного правопорушення, паралельно склали адміністративні матеріали на гр.. ОСОБА_2 .

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про таке.

Статтею 44-3 ч.1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, встановлених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 ч.1 КУпАП.

Відповідно до Постанови КМ України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 23, ст. 896, N 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 43, ст. 1394, N 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 63, ст. 2029).

Відповідно до п.14 вказаної Постанови, порушення якого інкриміновано ОСОБА_1 та в редакції, яка діяла станом на час вчинення адміністративного правопорушення з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: відвідування закладів освіти здобувачами освіти у разі, коли на самоізоляції через контакт з пацієнтом з підтвердженим випадком COVID-19 перебуває більш як 50 відсотків здобувачів освіти та персоналу закладу освіти.

У той же час у п. 12 вказаної Постанови передбачено про заборону діяльності суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра; не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням; обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання (через вікна видачі, тераси тощо); не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни);

Вказане свідчить, що уповноваженою на складання протоколу особою не вірно було визначено пункт заходів, які встановлюють тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 ч.1 КУпАП.

Будь-яких інших доказів вини ОСОБА_1 до матеріалів справи не додано, а постанова про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП не може бути доказом підтвердження вини іншої особи, оскільки її вина має доводитись доказами визначеними ст.251 КУпАП та в межах висунутого обвинувачення.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення має важливе значення і закладає підґрунтя для розгляду справи на засадах законності і справедливості, при цьому особа здійснює захист саме від обвинувачення, що їй висунуте у протоколі про адміністративне правопорушення.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02 у справі «Лучанінова проти України», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04 «Малофєєва проти Росії», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08 «Карелін проти Росії»).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно з ч.2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на підставі наданих доказів, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з правою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатніх, вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43 з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.7, 44-3 ч. 1, 221, 251, 256, 276, 278, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя С.В. Шпортун