КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 369/2975/20
Номер провадження : 33/824/262/2021
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Александрова Д.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Д.О. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суддіКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 20.02.2020 року близько 09 години 30 хвилин, в Київській області, Києво-Святошинського району, м. Буча, по вулиці Н. Шосе, 10, водій ОСОБА_1 керував автомобілем FORD д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена рухливість, не природна блідість). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, а провадження у справі щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, постановленою без з`ясування всіх обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Як зазначає апелянт, ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування, поліцейський висловив припущення, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 не вживає наркотичні речовини, він категорично заперечив їх вживання, та запитав у поліцейського, що саме стало підставою так вважати. Проте, в подальшому, поліцейський у присутності 2 свідків запропонував водію пройти огляд у лікаря-нарколога або відмовитись від проходження огляду та пройти його самостійно, оскільки у поліції ще багато роботи, на що водій погодився, та обрав пройти огляд самостійно протягом двох годин.

На думку апелянта, окрему увагу заслуговує безпідставність та незаконність вимог поліцейського, оскільки водію не було названо жодної з ознак наркотичного сп`яніння, передбаченої відповідною Інструкцією, так як лише наявність ознак наркотичного сп`яніння, передбачених законодавством може бути законною підставою вимагати проходження огляду.

Крім того, як вважає апелянт, поліцейський навмисно не проводив відеофіксацію своїх дій, а у протоколі написав ознаки наркотичного сп`яніння, які не відповідають вимогам Інструкції.

Як звертає увагу апелянт, після отримання копії протоколу, протягом 2 годин, водій звернувся до лікарні та пройшов огляд, і наркотичних речовин, у нього не було виявлено, що підтверджується відповідним висновком.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Александрова Д.О., які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення свідка ОСОБА_2 ; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи апеляційної скарги його захисника, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою дійсно встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, незважаючи на обставини, наведені в оскаржуваній постанові, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі беззаперечних доказів на підтвердження того, що останній, будучи особою, яка, як прямо передбачено законом, керуєтранспортним засобом, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки відповідна вимога поліцейського щодо проходження такого огляду може стосуватися не будь-якої особи, яка знаходиться в транспортному засобі або біля нього, а лише водія, який керував цим транспортним засобом.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 226142 від 20 лютого 2020 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , сам по собі, не може бути визнано беззаперечним доказом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки, як встановлено під час апеляційного розгляду,він не містить достовірної інформації про те, що ОСОБА_1 , перед тим, як йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, керував автомобілем FORD д.н.з. НОМЕР_1 .

Зокрема, крім посилання у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що водій ОСОБА_1 керував вказаним автомобілемз явними ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена рухливість, не природна блідість), матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних об`єктивних даних не лише про рух вказаного вище автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а й про наявність підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» для його зупинки працівниками поліції, оскільки, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, під час оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відеофіксація не здійснювалася.

Більш того, як прямо передбачено п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння, зокрема наркотичного, які передбачені п. 4 розділу І цієї Інструкції.

Між тим, наявні у справі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, не дозволяють суду апеляційної інстанції спростувати доводи апеляційної скарги про те, що перед тим, як ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, поліцейськими були повідомлені відповідні ознаки такого сп`яніння, які дають підстави для проведення такого огляду.

Навпаки, твердження ОСОБА_1 про те, що поліцейські не повідомляли йому про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння, тобто про наявність підстав для його направлення на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я, були підтверджені поясненнями допитаного судом апеляційної інстанції свідка ОСОБА_2 , у присутності якого складався протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Крім того, вказаний свідок повідомив про те, що ОСОБА_1 в його присутності не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З огляду на вищенаведені обставини, а також той факт, що ОСОБА_1 не пізніше двох годин з моменту пред`явленої йому вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, самостійно, як йому пропонували поліцейські, пройшов такий огляд у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, а саме в Комунальному некомерційному підприємстві «Бучанський консультативно-діагностичний центр» Бучанської міської ради, який включений до відповідного переліку наказом департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації № 343-адм від 11.04.2019, де у нього не було виявлено стану алкогольного або наркотичного сп`яніння, що підтверджується наданими суду апеляційної інстанції документами, постанова суду про його притягнення до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 цього Кодексу, не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки вона не ґрунтується на належних та допустимих доказах, які не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дозволяє стверджувати про те, що, в даному конкретному випадку, поліцейські не мали достатніх правових підстав для пред`явлення ОСОБА_1 вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та для складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від його проходження.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Д.О. підлягає задоволенню, а постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2020 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Д.О. задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Лисенко В.В.