Справа № 163/2295/21 Провадження №33/802/820/21 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю представника митниці піка люка М.с., перевіривши апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сайченко Яни Василівни на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 07 жовтня 2021 року

В С Т А Н О В И В

Оскаржуваною постановою Любомльського районного суду Волинської області від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та призначено йому стягнення у виді штрафу в розмірі 66 210 (шістдесят шість тисяч двісті десять) гривень 52 копійки з конфіскацією у власність держави майна: «фари до атомобіля" в кількості 8 штук, загальною вартістю 66 210, 52 гривень, що вилучені за протоколом про ПМП №0460/20500/21.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Сайченко Яна Василівна просить скасувати постанову як незаконну, необґрунтовану, прийняту з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а провадження у справі за протоколом про порушення митних правил, складеним щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 і його захисник Сайченко Я.В. не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника митниці, який просив відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження, суддя приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Нормами законодавства визначено, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Причинами невчасного подання апеляційної скарги захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вказує на те, що розгляд справи відбувся у відсутність останнього, а також невчасне отримання ним копії судового рішення.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 07 жовтня 2021 року за відсутності ОСОБА_1 , котрий був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду протоколу Волинською митницею, що підтверджується аркушем провадження 4.

В апеляційній скарзі, як на підставу поважності пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду захисник ОСОБА_2 адвокат Сайченко Я.В. посилається, що перший дізнався про притягнення його до адміністративної відповідальності лише 29.11.2021. Вважає, що саме з цієї дати слід рахувати десятиденний строк апеляційного оскарження судового рішення в даній справі. Крім того у призначений день і час з`явитись до суду не міг, оскільки в цей період перебував у відрядженні у м. Одесі.

Проте таке посилання апелянта до уваги судом не приймається з врахуванням наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судом прийнята 07 жовтня 2021 року, та дійсно без участі ОСОБА_2 чи його захисника.

Водночас матеріалами підтверджується, що ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи на 07 жовтня 2021 року, на яке він не з`явився. Жодних клопотань про відкладення судового розгляду через неможливість свого прибуття до суду, в тому числі з підстав перебування у відрядженні не подавав. Суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності цієї особи.

Варто зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» вказано, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Таким чином, сторона захисту не навела та не надала будь-яких належних і допустимих доказів з приводу поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду, а наведені в клопотанні посилання суд вважає неспроможними, оскільки ОСОБА_1 , маючи реальну можливість скористатися своїм правом взятии участь у судовому розгляді протоколу, а також правом на на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не є поважними.

На переконання апеляційного суду неявка ОСОБА_1 та його захисника до апеляційного суду на розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду свідчить про їх ставлення до розгляду апеляційної скарги по суті.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що заява про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення до задоволення не підлягає, оскільки апелянтом не було наведено поважних підстав пропуску такого строку у зв`язку з чим він міг бути поновлений судом.

Оскільки апеляційна скарга подана після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, а стороною захисту не було наведено поважних підстав для поновлення такого строку, то апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала на підставі ч.2 ст.294 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

У поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 07 жовтня 2021 року захиснику Сайченко Я.В. відмовити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адмінвідповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сайченко Яни Василівни на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 07 жовтня 2021 року повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук