ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2021 Справа №607/19385/19

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., розглянувши подання начальника Чортківського (Гусятинського) районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області Чепелюк Ольги Володимирівни про вирішення питання про давність виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1831 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин. Стягнуто із ОСОБА_1 384 грн 20 коп. судового збору в доход держави.

Начальник Чортківського (Гусятинського) районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області Чепелюк О. В. звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з поданням про вирішення питання про давність виконання судового рішення постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1831 КУпАП.

В обґрунтування подання покликається на те, зокрема, що до уповноваженого органу з питань пробації Двіжон М. М. не з`являється, не повідомляє про причини неявки; за зареєстрованим місцем проживання не проживає, фактичне місце проживання встановити не вдалося; при виходах державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 двері квартири ніхто не відчиняє; відсутні відомості про звернення ОСОБА_1 до закладів медичної допомоги чи перебування на лікуванні; судом у задоволенні подання щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови, відмовлено; судом задоволено подання про оголошення розшуку боржника, однак розшукова справа завершена 18 жовтня 2021 року.

Враховуючи, що постанова суду від 18 жовтня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1831 КУпАП не виконана впродовж більше двох років з дня набрання нею законної сили, представник органу пробації, з посиланням на норми статті 80 Кримінального кодексу України (далі КК України), просить суд подання задовольнити.

У судове засідання представник Чортківського (Гусятинського) районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області не з`явився, у супровідному листі просив подання розглянути за його відсутності.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали, додані до подання та особову справу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання, з огляду на наступне.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1831 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин. Стягнуто із ОСОБА_1 384 грн 20 коп. судового збору в доход держави.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 лютого 2020 року у задоволенні подання начальника Гусятинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2019 року відмовлено.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2021 року задоволено подання державного виконавця та оголошено розшук ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Положеннями КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.

Відповідно до статті 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу (видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі), орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Згідно ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Щодо застосування до виниклих правовідносин ст. 80 КК України суд зазначає наступне.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 103 частини першої цієї статті, подвоюються.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Із ч. 4 ст. 3 КК України вбачається, що застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Норми КПК України можуть бути застосовані до провадження у справі про адміністративне правопорушення за аналогією, якщо нормами КУпАП не врегульовано процесуальні правовідносини.

Водночас, відповідно до статті 3254 КУпАП у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин ОСОБА_1 не виконав, що у даному випадку може свідчити про його ухилення або злісне ухилення від виконання адміністративного стягнення.

Матеріали ж подання не містять відомостей щодо вжиття органом пробації заходів, встановлених статтею 3254 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає, а матеріали особової справи підлягають поверненню до органу пробації для подальшого виконання постанови суду.

Щодо можливості оскарження постанови суду, прийнятої в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, то суд керується Рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2рп/2015 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України.

Згідно з вказаним рішенням, положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього Кодексу, про закриття справи.

Таким чином, прийнята у даній справі постанова в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Керуючись статями 245, 304 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні подання начальника Чортківського (Гусятинського) районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області Чепелюк Ольги Володимирівни про вирішення питання про давність виконання судового рішення відмовити.

Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська