Справа № 214/61/21
3/214/366/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 квітня 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., за участю: секретаря судового засідання Гливук М.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Артеменка С.Ю., перекладача жестової мови Вюник С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, не одруженого, який має ІІІ групу інвалідності з дитинства безстроково та отримує пенсію по інвалідності, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2021 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АА №187530 від 03 січня 2021 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 03 січня 2021 року о 00 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі мкрн. Гірницький біля буд.27 в м. Кривому Розі в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено за згодою водія у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alсotest Drager 6820. Результат тесту 548 1,09%о. Правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор АЕ00018 та реєстратор Xiaomi.

В судовому засіданні встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 має ІІІ групу інвалідності з дитинства безстроково, має уроджені вади слуху, майже є німим. ОСОБА_1 в судовому засіданні, за участі перекладача жестової мови Вюник С.М., пояснив, що він є не винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні. Так, 03.01.2021 року, його товариш ОСОБА_3 керував автомобілем марки ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , оскільки має посвідчення водія. Зазначений автомобіль належить йому. Він та три його друга їхали у вищевказаному автомобілі, рухаючись по дорозі в м. Кривому Розі. У зв`язку з погодними умовами машину занесло, розкрутило 2-3 рази. Автомобіль, що їхав по зустрічній смузі, зупинився та його водій поцікавився, чи все у них в порядку. Один з друзів повідомив йому, що піде шукати допомоги, оскільки в результаті занесення автомобіля зламалось колесо, а отже, автомобіль потребував евакуації, оскільки на ньому не можна було в подальшому пересуватись. Приблизно через 20 хв. на місце події приїхали працівники патрульної поліції. Біля автомобіля залишився він зі своїм товаришем. Працівники поліції почали з`ясовувати, хто саме керував автомобілем в якому вони рухались. Він повідомив, що автомобілем керував його товариш, який пішов за допомогою, а сам автомобіль належить особисто йому, при русі він перебував на пасажирському сидінні. Працівники поліції почали все записувати. Він не розумів, що саме вони хотіли у нього з`ясувати. Йому показували на автомобіль, він кивав головою, розуміючи, що його запитують, чи належить вказаний автомобіль йому. Перекладача жестової мови на місці ДТП не було, хоча такого перекладача можливо залучити онлайн, однак і цього зроблено не було. На місці ДТП він не мав з собою посвідчення, що підтверджує в нього наявність інвалідності та вад слуху. Він не вміє читати складні слова. Частково розуміє лише російську мову. Він не розумів, які дії вчиняли працівники поліції. Він добровільно погодився пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому він не розумів, навіщо працівники поліції це роблять. Мовою жестів він намагався розповісти працівникам поліції, що саме відбулось. Він не отримував посвідчення на право керування транспортним засобом. Друзі, що були в автомобілі разом з ним, також мають вади слуху, є німими.

Захисник Артеменко С.Ю. підтримав позицію свого підзахисного, при цьому пояснив, що матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують керування автомобілем ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 . Зі змісту оглянутих відеоматеріалів встановлено, що автомобіль стоїть на узбіччі з увімкненими габаритними вогнями та біля нього знаходиться декілька чоловіків. Дійсно співробітники поліції намагались з`ясувати обставини ДТП, при цьому один з товаришів ОСОБА_1 пояснив, що останній не є таксистом. ОСОБА_1 були надані для ознайомлення в письмовому вигляді його права, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, однак останній не зміг зрозуміти їх зміст, зважаючи на стан свого здоров`я. ОСОБА_1 також не розумів навіщо проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції не в достатній мірі усвідомлювали стан здоров`я ОСОБА_1 , а саме його німоту. В свою чергу, ОСОБА_1 не було надано другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів відносно ОСОБА_1 , працівниками патрульної поліції допущено ряд грубих порушень. Матеріали справи не містять відомостей про зафіксований рух транспортного засобу. Він вважає, що при складанні матеріалів, після з`ясування наявності у ОСОБА_1 німоти, було порушена право на захист останнього. Просить суд закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за недоведеністю причетності останнього до керування транспортним засобом, враховуючи, що останній не має права на керування транспортними засобами. При цьому просить суд вернути увагу, що працівники поліції віднайшли час на залучення свідків, при цьому не знайшли час на залучення захисника, а також працівниками поліції в достатній мірі не було роз`яснено прав його підзахисному, в тому числі на оскарженні їхніх дій.

Перекладача жестової мови ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що німі особи, за звичай не розуміють людської мови, а також не всі в повній мірі володіють мовою жестів, що ускладнює спілкування з такими людьми. Крім того, німі не розуміють значення складних за значенням слів, не всі вміють читати та розуміти прочитане.

Суд, у присутності перекладача жестової мови, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення перебування особи, яка керує транспортним засобом, у стані сп`яніння, що встановлено за результатами проходження огляду у встановленому законом порядку на вимогу поліцейського, за умови очевидної наявності ознак сп`яніння.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №187530 від 03 січня 2021 року слідує, що 03 січня 2021 року о 00 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі мкрн. Гірницький біля буд.27 в м. Кривому Розі в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено за результатами проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alсotest Drager 6820. Результат тесту 548 1,09%о.

В свою чергу, за результатами аналізу дослідженими судом доказів, не встановлено, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом марки ВАЗ 21063, р/н НОМЕР_1 , хоча останній і належить йому на праві власності.

Зазначені обставини підтверджуються відомостями, що містяться на відеозаписі, оглянутому в судовому засіданні, а також беззаперечно підтверджуються можливостями ОСОБА_1 , який з дитинства має вади слуху, а саме є німим, що очевидно встановлено судом за участі перекладача жестової мови, а також медичної довідки серії МСЕ ДНА -01 №347974 від 17.09.2003, виданої на підставі акту №456 огляд у МСЕК.

В свою чергу, відомостей про отримання ОСОБА_1 посвідчення на право керування матеріали справи не містять, що також викликає сумнів про можливість керування останнім зазначеним вище транспортним засобом.

Крім того, з аналізу дослідженого судом відеозапису подій 03 січня 2021 року за участі ОСОБА_1 слідує, що зі змісту спілкування останнього з працівниками поліції можливо зробити висновок, що ОСОБА_1 позбавлений можливості повноцінного лінгвістичного спілкування, зважаючи на наявні в нього вади мовлення та слуху.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 63 Конституції України, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Відповідно до вимог ст.254 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Суд, враховуючи встановлені вище обставини, вважає за необхідне зауважити, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...» (рішення ЄСПЛ від 30 травня 2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії»).

Зокрема, обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і таким чином вплинути на результат провадження. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення з матеріалами справи, на яких ґрунтуються обвинувачення (див., наприклад, вищезазначене рішення у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine), п. 66).

Для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника з самого початку провадження (див. рішення у справах «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], заява № 36391/02, п. 52, від 27 листопада 2008 року, та «Яременко, проти України» (Yaremenko v. Ukraine), заява № 32092/02, пп. 90-91, від 12 червня 2008 року). За необхідності захисник повинен призначатися офіційно. Просте призначення національними органами захисника не гарантує ефективну правову допомогу (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії» (Kamasinski v. Austria), п. 65, Series A № 168).

Враховуючи аналогію закону, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Враховуючи вищезазначене, 03 січня 2021 року працівники поліції при виявлені у ОСОБА_1 фізичних вад, а саме німоти, що свідчить про не здатність його повною мірою реалізувати свої права, а також не розуміння мови якою ведеться провадження зобов`язані були забезпечити останньому участь захисника, а також перекладача жестової мови, однак не вчинили цього, чим істотно порушили право ОСОБА_1 на захист.

Вищезазначені висновки суду повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні за участі перекладача жестової мови та захисника, які суд вважає правдивими.

За таких обставин, враховуючи аналогію закону, а саме положення ст.87 КПК України, суд оцінюючи надані працівниками поліції, як стороною обвинувачення, докази та інші документи, в тому числі: вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення, письмові покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , талон тесту на алкоголь, на підставі яких будується обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, не приймає їх, вважаючи їх недопустимими доказами, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Будь-яких інших доказів, отриманих із дотриманням вказаних вище положень закону, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Такий формалізований підхід поліцейських до оформлення матеріалів, допущення грубих порушень процесуального порядку та процедури оформлення матеріалів, суд розцінює як свідчення необ`єктивності під час вирішення питання про можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Згідно зі ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, в той час як в ході судового розгляду встановлено грубі порушення порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко