ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/887/20 Номер провадження 33/814/361/21Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - Боровик О.О., на постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2021 року на адресу Полтавського апеляційного суду від представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - Боровик Олени Олегівни надійшла апеляційна скарга на постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року.

Цією постановою суддя Оржицького районного суду Полтавської області Гришко О.Я. відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 та її представника Боровик О.О. про відвід судді Грузман Т.В. у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частинами 1 та 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В апеляційній скарзі Боровик О.О. просить скасувати постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року про відмову у задоволенні заяви про відвід судді Грузман Т.В. та відвести її від розгляду справи №543/887/20 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що суддя місцевого суду Гришко О.Я. безпідставно послався на норми Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) при розгляді заяви про відвід судді Грузман Т.В. у справі про адміністративне правопорушення, ухваливши судове рішення, яке не передбачене КУпАП, та не взяв до уваги те, що вчинені суддею Гузман Т.В. дії є порушенням права на захист відповідно до змісту абзацу 2 статті 20 КУпАП.

Окремо, апеляційний суд зазначає, що апелянт у своїй апеляційній скарзі помилково вказує на оскарження ухвали Оржицького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року, а не постанови, як це є насправді. Однак, вказані обставини не впливають на право апеляційного оскарження та не перешкоджають суду апеляційної інстанції вирішити питання про прийнятність даної апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так, при розгляді заяви ОСОБА_1 та її представника Боровик О.О. про відвід судді Грузман Т.В. у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП, суддя Оржицького районного суду Полтавської області Гришко О.Я. правомірно застосував аналогію права з нормами КПК України, оскільки у діючому КУпАП відсутні норми, які б регулювали питання про розгляд заяв про відвід (самовідвід) судді. Більше того, вказані дії судді місцевого суду відповідають пункту 4 рішення Ради суддів України №34 від 08 червня 2017 року, де роз`яснено, що, з огляду на відсутність норм, які визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та безсторонності судочинства, може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Отже, твердження апелянта стосовного того, що суд першої інстанції при розгляді заяви про відвід судді безпідставно послався на норми КПК України є неспроможним.

Крім того, представник за довіреністю Боровик О.О. в мотивувальній частині своєї апеляційної скарги керується положеннями статей 292, 293 та 297 КУпАП. Однак, апеляційний суд наголошує, що норми статей 292 та 293 КУпАП не регулюють питання апеляційного оскарження постанов суду, а стаття 297 КУпАП взагалі виключена з кодексу на підставі Закону №5288-VI ще у 2012 році.

Також, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції апелянт посилається на положення абзацу 2 статті 20 КУпАП, які регулюють питання звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв`язку з її неосудністю, а не питання порушення права на захист, як вказано ним в апеляційній скарзі.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У свою чергу, згідно з частиною 1 статті 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини 4 статті 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи те, що діючими КУпАП та КПК України не передбачено випадків оскарження в апеляційному порядку судових рішень про відмову у задоволенні заяви про відвід судді, про що, у свою чергу, було зазначено і в резолютивній частині оскаржуваної постанови, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - Боровик О.О. на постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року у зв`язку з поданням її на судове рішення, що яке підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись статтями 268, 294 КУпАП та статтями 392, 399, 399 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - Боровик Олени Олегівни від 01 травня 2021 року на постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко