Справа № 219/6464/21
Провадження № 3/219/2268/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.

прокурора Радковського Д.І.

захисника Деменкової Є.С.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали об`єднаної адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого начальником фінансового управління Бахмутської міської ради, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника директора з фінансів та збуту Комунального підприємства «БАХМУТ-ВОДА» та будучи згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин 14 липня 2020 року о 22 годині 01 хвилину подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, займаючи посаду заступника директора з фінансів та збуту Комунального підприємства «БАХМУТ-ВОДА» та будучи згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин 14 липня 2020 року о 22 годині 28 хвилин подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Особу ОСОБА_1 встановлено на підставі паспорту серії НОМЕР_1 , йому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винним себе у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнав з наступних підстав. Так, він дійсно у 2014-2020 роках обіймав посаду заступника директора з фінансів та збуту КП «БАХМУТ-ВОДА» Бахмутської міської ради, проте, в його посадові обов`язки входили лише функції координування, ніяких організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій він не виконував, тож, на його думку, не був посадовою особою, яка відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язана подавати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Також повідомив, що за 2017 рік подав відповідну декларацію своєчасно, але на той час помилково вважав, що зобов`язаний її подавати, а пізніше після консультацій з юристами він вирішив, що не є суб`єктом декларування, тож декларації за 2018 та 2019 рік не подавав у встановлені законом строки. При цьому ОСОБА_1 пояснив суду, що до НАЗК за роз`ясненнями він особисто не звертався, а з наданих загальних роз`яснень він також зрозумів, що не зобов`язаний подавати декларацію. Подав він такі декларації лише 14 липня 2020 року з тієї причини, що він приймав участь у місцевих виборах і з метою прозорості своєї кандидатури на посаду депутата міської ради вирішив подати декларації за 2018 та 2019 роки. Жодного умислу на приховування свого майнового стану він не мав, тож вважає, що у його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі.

Захисник Деменкова Є.С. також підтримала позицію свого підзахисного і просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, оскільки з аналізу п. 3.2 Статуту КП «БАХМУТ-ВОДА» та ст. 65, 78 Господарського кодексу України КП «БАХМУТ-ВОДА» дійсно є юридичною особою публічного права, але її посадовими особами, відповідно до Статуту, є директор та наглядова рада. Тож ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника директора з фінансів та збуту КП «БАХМУТ-ВОДА» не є суб`єктом декларування в розумінні п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції». Також захисник зауважила, що відсутній умисел ОСОБА_1 щодо несвоєчасного подання декларації, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо ознайомлення його з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» щодо строків подання щорічної декларації за 2019 рік, щодо віднесення посади, яку він обіймав до суб`єктів декларування. Крім того, сам протокол містить багато помилок, таких як неправильне зазначення місця роботи ОСОБА_1 на час складання протоколу, неправильно встановлені дати виявлення та вчинення адміністративних правопорушень. Також захисник наголосила, що під час збирання матеріалів та складання протоколів порушена процедура, а саме: лише після виявлення НАЗК порушень антикорупційного законодавства такі відомості передаються до уповноважених підрозділів Національної поліції, проте, з матеріалів справи вбачається, що інкриміновані ОСОБА_1 правопорушення були виявлені безпосередньо поліцією, яка і склала в подальшому дані протоколи.

Прокурор Радковський Д.І. вважав, що протоколи складені у відповідності до законодавства, в діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тож просив визнати його винним та накласти стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Під час розгляду справи сторонам були створені умови для повного, усебічного розгляду справи. Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що, не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у скоєнні даних правопорушень повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи: протоколами № 422 та № 423 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 10 червня 2021 року; наказом про призначення на посаду заступника директора з фінансів та збуту КП «БАХМУТ-ВОДА» № 226-к від 31 жовтня 2014 року; посадовою інструкцією заступника директора з фінансів та збуту, з якою ОСОБА_1 ознайомлений під розпис, що він підтвердив і в судовому засіданні; табелями обліку робочого часу ОСОБА_1 впродовж 2020 року; послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, з якого вбачається, що перший вхід до системи у 2020 році він здійснив 11 липня 2020 року, після чого до 14 липня 2020 року здійснював дії щодо заповнення декларацій, допоки не подав декларації 14 липня 2020 року о 22 годині 01 хвилині та 22 годині 28 хвилин.

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У відповідності до вимог п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Оскільки диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування саме без поважних причин, тому суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Згідно з п. 2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суд вважає, що зібрані по справі докази належним чином доводять наявність в діях ОСОБА_1 непрямого умислу на несвоєчасне подання електронних декларацій за 2018 та 2019 роки, що проявлено в особистій безвідповідальності. Жодних поважних причин несвоєчасного подання декларації не встановлено. Так, ОСОБА_1 перебував на території України, виконував свої посадові обов`язки, що підтверджується наданими табелями обліку робочого часу, отже мав можливість своєчасно подати декларацію про майно, доходи, витрати та зобов`язання фінансового характеру

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту з приводу того, що посада заступника директора з фінансів та збуту КП «БАХМУТ-ВОДА», яку обіймав ОСОБА_1 , не підпадає під ознаки суб`єкта декларування, оскільки, на думку захисника, лише директор підприємства та наглядова рада є її посадовими особами. Разом з тим, вказані доводи спростовуються долученою до протоколу посадовою інструкцією заступника директора з фінансів та збуту, відповідно до якої до його обов`язків входить не лише координація діяльності підприємства, на чому наголошував ОСОБА_1 , але і загальне керівництво діяльністю служби реалізації та планово-економічного відділу, забезпечення виконання плану з реалізації води та ін., контроль роботи з заключення договорів зі споживачами юридичними особами, здійснення контролю за правильністю нарахування пільг, субсидій, забезпечення повноти оплати абонентами та інше.

Підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі.

За таких обставин, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», посада ОСОБА_1 , яку він обіймав з 2014 по 2020 роки, а саме заступник директора з фінансів та збуту КП «БАХМУТ-ВОДА», підпадає під ознаки суб`єкта декларування.

Також суд приймає до увагу і ту обставину, що сам ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні, що у 2018 році він подав електронну декларацію за 2017 рік, обіймаючи при цьому ту саму посаду, тож він був обізнаний з необхідністю подання декларацій і за наступні роки. При цьому суд не бере до уваги його твердження, що він після консультацій з юристами вирішив, що не відноситься до суб`єктів декларування, оскільки в такому випадку ОСОБА_1 мав би звернутися до НАЗК за роз`ясненнями, чого ним зроблено не було.

На думку суду твердження захисника, що під час збирання матеріалів перевірки та складання протоколів було порушено порядок їх збирання та допущені недоліки і невідповідності у самих протоколах, спрямовані на захист її підзахисного з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення і не можуть бути прийняті до уваги під час ухвалення даної постанови.

Зважаючи, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларації про свої доходи без поважних причин, суд вбачає у його діях ознаки правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і тому він підлягає адміністративній відповідальності.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП не встановлено, терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Малозначними правопорушеннями є такі діяння, які не становлять великої суспільної шкоди, не спричинили або не могли спричинити значної шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим охоронюваним законом цінностям.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).

В ході розгляду даної справи встановлено, що вчинені ОСОБА_1 дії не призвели до настання негативних наслідків, не завдали жодних збитків державі, не спричинили шкоди суспільним чи державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим охоронюваним законом цінностям, враховано, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру він подав ще до складення протоколів про адміністративні правопорушення, що свідчить про свідоме виправлення особи, обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, в матеріалах справи не вбачається.

Крім того, звільняючи ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд ураховує, що він має малолітню дитину, офіційно працевлаштований, тобто дані обставини свідчать про позитивні характеристики ОСОБА_1 , оцінюючи в сукупності наявні в справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності буде цілком обґрунтованим та таким що відповідатиме індивідуалізації покарання та буде співмірним його діям.

За таких обставин суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження.

Згідно вимог ст. 284 КУпАП орган (посадова особа) у справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи при оголошенні усного зауваження.

Керуючись ст. 22, ч. 1 ст. 172-6, ст.ст. 268, 283, 284 КУпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю скоєного, оголосивши усне зауваження.

Закрити провадження у справі.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С.Конопленко