Справа №585/3101/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 33/816/167/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Шумарової О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення № 585/3101/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката Цимбала В. І.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить визнати поважною причину пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги на постанову судді та скасувати цю постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки йому не була вручена копія протоколу; в протоколі невірно зазначено місце проживання, жодних повісток він не отримував, а про існування постанови дізнався 08 лютого 2021 року; не заперечує, що напередодні вживав алкогольні напої, мав намір сплатити штраф та не було відомостей про реквізити; в постанові відсутня мотивація про визнання винним у вчиненні правопорушення; справа розглянута за його відсутності, чим порушено право на захист; огляд проведено у відсутність свідків, письмові пояснення свідків вважає неналежними і недопустимими доказами; відеозапис фіксації події правопорушення не здійснювався.

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн без позбавленням права керування т/з. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Відповідно постанови, 27 листопада 2020 року о 03 год. 00 хв. в м. Ромни по бульвару Московському водій ОСОБА_3 керував автомобілем «Мітсубісі Карізма», д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, продув алкотестер «Драгер», результат 1,66 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Цимбала В. І., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не був присутній під час прийняття суддею рішення, про існування постанови дізнався лише 08 лютого 2021 року, а 12 лютого 2021 року вже подав апеляційну скаргу, то строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 237478 від 27 листопада 2020 року, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_3 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які кожен окремо підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_3 пройшов огляд у встановленому законом порядку на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», результат 1,66 ‰;

- роздруківкою приладу «Драгер», відповідно до якого результат тестування становив 1,66 ‰.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому ОСОБА_3 не заперечував факт керування ним в зазначений час т/з у стані алкогольного сп`яніння, а також зазначав про намір сплатити штраф у розмірі 10200 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи у відсутність ОСОБА_3 апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки останній був обізнаний про час і місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і не клопотав перед судом про відкладення його розгляду як це передбачено ст. 268 КУпАП.

Зокрема, 27 листопада 2020 року під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 був повідомлений, що розгляд справи відбудеться в Роменському міськрайонному суді Сумської області 10 грудня 2020 року о 10:00 і саме в цей час був здійснений розгляд справи, що узгоджується з вимогами закону.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції, «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany), а у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, а також те, що цей протокол містить неправильну інформацію щодо місця проживання, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, цей документ містить підпис ОСОБА_3 про те, що зі змістом протоколу він ознайомлений, копію протоколу отримав і внесені про нього дані правильні.

Не є підставою для звільнення ОСОБА_3 від відповідальності за вчинене правопорушення і той факт, що працівниками поліції не здійснювалась відеозйомка подій, оскільки це є правом особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів, а не її обов`язком, недотримання якого може тягнути за собою визнання певного доказу недопустимим або ж визнання дій/бездіяльності такої особи неправомірними, тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. При цьому апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам закону, а саме, у цьому процесуальному документі зазначені всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть адміністративного правопорушення, конкретний пункт ПДР і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність тощо.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за керування т/з особами у стані сп`яніння, а тому і поліцейським спочатку, і суддею суду першої інстанції у подальшому правильно установлені як факт керування т/з особою, так і факт сп`яніння в присутності 2-х свідків. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших НПА чи підзаконних НПА, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР. При цьому порядок проходження медичного огляду та процедура встановлення стану сп`яніння закріплені у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_3 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, пройшов відповідний огляд на стан такого сп`яніння поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціального технічного засобу у присутності двох свідків, тому дії поліцейського є законними і обґрунтованими, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2020 року.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2020 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов