Провадження 3/557/858/2021
Справа 557/981/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., за участю секретаря судових засідань Лисанець М.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Тарасюка Ю.М., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №5 Рівненського районного управління ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №093565 від 16 червня 2021 року, ОСОБА_1 15 червня 2021 року о 22 годині 00 хвилин на вул. Молодіжна, що в с. Сергіївка, керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 , та, в порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 217030», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Вказані дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №093567 від 16 червня 2021 року, ОСОБА_1 15 червня 2021 року о 22 годині 00 хвилин на вул. Молодіжна, що в с. Сергіївка, керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого, в порушення вимог п. 2.10 а) ПДР України, самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Особу водія було встановлено шляхом проведення поліцейських заходів.

Вказані дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП.

Постановою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 09 липня 2021 року справи за вказаними адміністративними правопорушеннями об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини у вчиненні зазначених вище правопорушень не визнав та пояснив, що дійсно став учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася приблизно між 13 та 14 годинами 15 червня 2021 року за с. Сергіївка на польовій дорозі, а не о 22 годині 15 червня 2021 року, як зазначено у протоколі. ОСОБА_1 вказав на те, їхав із с. Сергіївка у напряку с. Ясне, а ОСОБА_3 йому на зустріч із с. Ясне, зіткнення відбулося на повороті, посередині польової дороги, при зустрічному роз`їзді їх транспортних засобів. Останній зауважив, що рухався на невеликій швидкості біля 40 км/год., так як дорога вузька, посипана відсівом та має обмежену оглядовість, дотримувався правил дорожнього руху та при цьому був перешкодою для ОСОБА_3 з права. Після зіткнення він не міг вийти зі своєї машини з боку водія, так як двері машини були пошкоджені та прижаті автомобілем ОСОБА_3 , а змушений був виходити через пасажирське місце.

В ході розмови з ОСОБА_3 , як зазначив ОСОБА_1 , вони домовилися не викликати поліцію, а роз`їхатись у справах та зустрітись о 19 годині, щоб погодити вартість ремонту. ОСОБА_1 погодився на такі умови, оскільки був шокований подією та запропонована до відшкодування ОСОБА_3 сума, на його переконання, була занадто велика. У подальшому, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 залишили місце дорожньо-транспортної пригоди та роз`їхались. Ввечері при зустрічі, останні з`ясовували вартість запчастин та розійшлися, однак ОСОБА_3 з невідомих для ОСОБА_4 причин повідомив про подію у поліцію.

Аналогічну позицію у судовому засіданні зайняв захисник ОСОБА_1 Тарасюк Ю.М., який за вказаних його довірителем обставин, просив закрити провадженні у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Додатково останній зауважив на тому, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому дій не встановлена належними та допустимими доказами. Крім того, між учасниками дорожньо-транспортної пригоди була досягнута добровільна згода залишити місце дорожньо-транспортної пригоди, що вони й зробили, а тому умислу на зникнення з місця пригоди ОСОБА_1 не мав. Захисник вважає, що оскільки сторони не досягли згоди з приводу того, хто з них винуватий, ОСОБА_2 повідомив про подію поліцію, надавши при цьому недостовірні відомості щодо часу дорожньо-транспортної пригоди, що відображено і в протоколі. ОСОБА_5 зауважив також і на тому, що схема дорожньо-транспортної пригоди працівником поліції була складена лише з врахуванням недостовірних пояснень іншого учасника події, а тому не може бути належним, допустимим та достовірним доказом. Як зазначив останній, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника Тарасюка Ю.М., Гавлитюка І.С., свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №093565 від 16 червня 2021 року, ОСОБА_1 інкриміновано те, що він 15 червня 2021 року о 22 годині 00 хвилин на вул. Молодіжна, що в с. Сергіївка, керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 , та не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 217030», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

У вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, а тому суд за власною ініціативою позбавлений можливості зробити висновки про наявність чи відсутність у його діях будь- яких інших порушень ПДР.

Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

При цьому п. 1.10 ПДР України визначає, що безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру; безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Зі змісту наведеного пункту ПДР України можна зробити висновок про те, що він покладає на водіїв обов`язок обрання такого інтервалу між транспортними засобами, який би забезпечував безперешкодний їх рух або в зустрічному напрямку (роз`їзд) або під час руху паралельно (супутній напрям руху). Безпечна дистанція регулює правила руху автомобілів що рухаються по одній і тій самій смузі.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні означених вище дій особою, яка уповноважена на складання протоколу, крім останнього, суду надано схему дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 червня 2021 року о 23 годині 00 хвилин, як додаток до протоколу ДПР18 №093567, рапорт працівника поліції, яким зафіксовано повідомлення ОСОБА_3 про дорожньо-транспортну пригоду, письмові пояснення останнього та ОСОБА_1 від 16 червня 2021 року, а також фототаблицю.

За змістом ст.ст. 9-12, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним чином здійснене в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Водночас при дослідженні доказів у справі про адміністративне правопорушення, суддею не встановлено зазначених у протоколі обставин щодо часу дорожньо-транспортної пригоди, а також щодо недотримання ОСОБА_1 безпечної дистанції, внаслідок чого останній допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 217030», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду.

Так, з усних пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суддею установлено, що дорожньо-транспортна пригода за їх участю сталася 15 червня 2021 року в період часу між 13 та 14 годинами на ділянці дороги між селами Ясне та ОСОБА_10 , а не о 22 годині 00 хвилин 15 червня 2021 року, як зазначено у протоколі. При цьому, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 ствердили про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося при зустрічному роз`їзді керованих ними транспортних засобів, а не внаслідок зіткнення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 через недотримання останнім дистанції, з транспортним засобом ОСОБА_3 , який рухався попереду.

Про ці ж обставини у судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були присутні на місці дорожньо-транспортної пригоди. Кожен з них окремо вказав на те, що дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сталася в період часу з 13 по 14 годину 15 червня 2021 року, при цьому водії допустили лобове зіткнення.

На те, що зіткнення транспортних засобів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відбулося при зустрічному роз`їзді вказує також характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які зафіксовані на фотознімках.

Що стосується схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, то така, на переконання судді, є неналежним та недопустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

У судовому засіданні встановлено, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди складена з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року.

Так, в порушення вимог Інструкції, схему місця дорожньо-транспортної пригоди підписано невідомими особами. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у судовому засіданні ствердити про те, що з вказаною схемою не були ознайомлені та таку не підписували, а наявні у схемі підписи їм не належать. Крім того, остання не містить підпису особи, якою була складена.

Також, як зазначено у схемі така складена щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 червня 2021 року о 23 годині 00 хвилин, та додається до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №093567, в той час, як відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП складено протокол серії ДПР18 №093565 із зазначенням часу події 22 година 00 хвилин 15 червня 2021 року.

Крім того у вказаній схемі не заповнено таблицю дорожніх умов, яка повинна бути заповнена в обв`язковому порядку.

Оцінюючи такі докази, як рапорт працівника поліції та фототаблиці, суддя зауважує, що останні встановлених у судовому обставин невідповідності фабули протоколу обставинам дорожньо-транспортної пригоди, які мали місце, не спростовують.

Вище наведене дозволяє зробити висновок про те, що уповноважена особа відділу поліції під час розгляду матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, не встановила всіх обставин її скоєння.

Усунути означені вище недоліки під час розгляду даної справи шляхом дослідження наданих суду доказів, допиту учасників дорожньо-транспортної пригоди неможливо, оскільки приведення схеми місця дорожньо-транспортної пригоди у відповідність вимогам Інструкції та фактичним обставинам справи, на які посилаються учасники дорожньо-транспортної пригоди, а також зміна фабули обвинувачення у протоколі, не входить до компетенції суду.

Будь-яких інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано, що унеможливлює встановлення наявності й його діях складу названого адміністративного правопорушення.

Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях (ст. 62 Конституції України).

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі кваліфікацію адміністративного правопорушення, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Також суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суддя вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь і є підставою для закриття провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Що стосується скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, яке йому інкримінується згідно протоколу серії ДПР18 №093567 від 16 червня 2021 року щодо порушень ним п. 2.10 а) ПДР України, то суддя вважає, що в діях останнього відсутній склад вказаного правопорушення виходячи з такого.

Диспозицією ст. 122-4 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За змістом п. 1.10 ПДР України, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки; залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.10 а), в) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Як убачається з пояснень ОСОБА_1 , останній не мав наміру приховувати факт дорожньо-транспортної пригоди та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди за взаємною згодою з ОСОБА_3 , оскільки такі мали намір добровільно домовитись про відшкодування шкоди.

Як установлено у судовому засіданні з пояснень свідків, місце дорожньо-транспортної пригоди залишив і сам ОСОБА_3 .

З огляду на встановлені обставини суддею критично оцінюються доводи ОСОБА_3 про те, що його транспортний засіб був залишений ним на місці дорожньо-транспортної пригоди і знаходився там до приїзду працівників поліції.

За відсутністю всіх обов`язкових елементів складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, можливість притягнення особи до відповідальності за вказаною статтею, виходячи з вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу, виключається.

З врахуванням наведеного, провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, на переконання судді, слід закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 122-4, 124, 247, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2021 року.

Суддя Ю.В. Оленич