КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/422/2021 Постанова винесена суддею Бондаренко Г.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 10 червня 2020 року о 03 год. 45 хв. по вул. Васильківська/Максимовича в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у постанові суду зазначено, що він не з`явився у судове засідання, однак не зазначено чи був він повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, так як в самому протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дату та час розгляду справи в суді. При цьому, жодного повідомлення про розгляд справи з суду він не отримував, тому був позбавлений можливості надати пояснення, заявити клопотання про витребування доказів, ознайомитись з матеріалами справи та скористатися своїм законним правом на захист.

Також зазначає, що судом не були допитані свідки по справі, та через вищезазначені обставини суд не визначив чи мали місце обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками УПП в м. Києві не було встановлено належним чином адресу його реєстрації та фактичного місця проживання, а також місце обліку транспортногозасобу, що, згідно приписам ст. 276 КУпАП, визначає підсудність розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, він зареєстрований в АДРЕСА_2 , а транспортний засіб, яким він керував, обліковується за ОСОБА_2 (власник) в м. Жданівка Донецької області.

Таким чином, був порушений порядок розгляду справи через невірне застосування підсудності розгляду даної справи.

Крім того, з постанови районного суду вбачається, що суд абсолютно не встановив факт скоєння ним адміністративного правопорушення, а лише посилався на обставини його скоєння, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто, фактично не виконав свою функцію, для чого й проводиться судовий розгляд справи.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження будь-якими належними та допустимими доказами не є безумовним доказом провини особи у скоєнні адміністративного правопорушення та являє собою лише початковий правовий висновок відносно дій конкретної особи.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущеного з поважних причин, посилаючись на те, що він не був повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду справи та не був присутній при розгляді справи, і оскаржувану постанову суду не отримував, про яку дізнався лише з сайту Судової влади України та за письмовою заявою отримав її копію 27.07.2020 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Дана справа була призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції на 05.10.2020 року, однак у зв`язку із неявкою у судове засідання ОСОБА_1 , розгляд справи було перенесено на 05.11.2020 року.

Між тим, в подальшому у судові засідання, призначені на 05.11.2020 року, 15.12.2020 року та 11.01.2021 року, ОСОБА_1 , будучи належним чином, засобами телефонного зв`язку, повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, ніяких клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило, а тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самим ОСОБА_1 без будь-яких зауважень; роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю 1,41 ‰, та містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами тестування; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, за результатами огляду на стан сп`яніння у ОСОБА_1 було виявлено 1,41 ‰ алкоголю, а також поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили факт проходження ОСОБА_1 в їх присутності огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер».

Також обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуються і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння добровільно, у присутності двох свідків, при цьому особисто розпечатував мундштук та перед тим як проходити тест переконався, що на приладі показники дорівнюють нулю. Проходячи огляд, недотримувався вказівок працівників поліції, як необхідно дихати в «Драгер», та неправильно видихав, внаслідок чого було здійснено зробити декілька спроб, при яких прилад не фіксував ніяких показників, а, коли він все ж таки правильно видихнув, показники тесту показали 1,41 ‰, після цього ОСОБА_1 , нічого не зазначивши про такі показники приладу, лише попросив ще раз спробувати продути у прилад, але працівники поліції сказали, що у разі незгоди з показниками приладу, він може пройти такий огляд у медичному закладі та запропонували йому проїхати у медичний заклад на вул. Запорожця, 20, до лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 спочатку погодився їхати до лікаря, але згодом відмовився, не вказавши причини такої відмови та не висловлюючи незгоди із зафіксованим результатом огляду на приладі "Драгер", у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що судом в постанові викладено лише зміст протоколу про адміністративне правопорушення складеного працівником поліції, а не встановлені судом обставини, які мають значення для справи, то вони є необґрунтованими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, а тому в межах даного акту і проводиться судовий розгляд.

Та обставина, що безпосередньо у суді не допитувались свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи, бо письмові пояснення свідків, відповідно до ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та у відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Щодо стосується доводів ОСОБА_1 про розгляд справи судом першої інстанції у його відсутність та порушення у зв`язку із цим його прав на надання пояснень по суті правопорушення, подання доказів та заявлення клопотань, то зазначені права ОСОБА_1 міг в повній мірі реалізувати в суді апеляційної інстанції, проте, до суду апеляційної інстанції він не з`явився без поважних причин та будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надав, як не привів він таких і в поданій ним апеляційній скарзі.

Крім того, за наявної сукупності раніше згаданих доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність його винуватості у вчиненні правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками УПП в м. Києві не було встановлено належним чином адресу його реєстрації та фактичного місця проживання, а також місце обліку транспортногозасобу, що, згідно приписам ст. 276 КУпАП, визначає підсудність розгляду справи про адміністративне правопорушення, є безпідставними, оскільки невірно вказана в протоколі адреса проживання (перебування) правопорушника свідчить лише про те, що за відсутності належного документу на підтвердження місця реєстрації чи/або проживання ОСОБА_1 , адреса його фактичного проживання при складанні протоколу поліцейським була встановлена зі слів ОСОБА_1 , а до того ж ця обставина жодним чином не впливає на правильність висновків суду.

Не приймає суд до уваги і доводи ОСОБА_1 про те, що дана справа не повинна була розглядатися у Голосіївському районному суді міста Києва з огляду на те, що він зареєстрований в АДРЕСА_2 , а транспортний засіб, яким він керував, обліковується за ОСОБА_2 (власник) в м. Жданівка Донецької області, так як справа даної категорії повинна розглядатися за загальними правилами у суді за місцем вчинення адміністративного правопорушення, а, згідно адміністративно-територіального поділу міста Києва, місце вчинення адміністративного правопорушення - вул. Васильківська/Максимовича, знаходиться безпосередньо в межах Голосіївського району міста Києва, а тому зазначений протокол, згідно вимог ст. 276 КУпАП, правомірно був розглянутий саме суддею Голосіївського районного суду м. Києва.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно нього належних та допустимих доказів його вини не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

У відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 ,врахував характер вчиненого правопорушення, і наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.