ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/1296/21
Номер провадження 33/819/359/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Склярська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 червня 2021 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 громадянина України, офіційно не працевлаштований, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.05.2021 о 02 год. 00 хв. у м. Скадовськ по вул. Олександрівська, 03.05.2021 водій ОСОБА_1 керував мопедом Хонда Dio 27 б/н, в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився в присутності двох свідків понятих та за допомогою алкотестера Драгер, результат 1,41 проміле, згідно якого водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність, згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності та від імені якого діє ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- протокол про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним даним;

- ОСОБА_1 не був водієм і не керував мопедом; будь-які аргументи, що він керував мопедом не були зафіксовані.

В суді апеляційної інстанції, особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Діяментович Д.Г. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Суд заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Діяментовича Д.Г., дослідивши матеріали справи, докази у справі у тому числі відеозаписи дійшов наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, коли він не був водієм і не керував мопедом, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, не доведені.

Так, з рапорту поліцейського вбачається, що підставою зупинки була та обставина, що водій ОСОБА_1 , який керував мопедом Хонда Діо б/н, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «СТОП», проїзд без зупинки заборонено, внаслідок чого було складено постанову за ст. 122 ч. 1 КУпАП, а під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: не розбірлива мова, різкий запах спиртного з роту. Пояснення ОСОБА_1 щодо того, що методом керував його син ОСОБА_3 є неспроможними за їх недоведеністю.

Протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 та двох свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 1).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя районного суду правильно дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок щодо знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння ним не заперечується та визнається. Проте, його доводи, що він не кермував транспортним засобом, а за кермом був його неповнолітній син, спростовуються безпосередньо оглянутим у судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозапису, який вівся патрульною поліцією під час руху за мопедом Хонда Dio 27 б/н та з якого чітко вбачається, що під час зупинки мопеда за кермом був ОСОБА_1 та який у подальшому з місця водія вів зйомку. Наведені обставини спростовують також доводи адвоката, що водієм є особа, яка перша поставила ногу на землю під час зупинку мопеду.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також того, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановила:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 червня 2021 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.1 30 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Херсонського апеляційного суду І.В. Склярська