Справа № 132/2376/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.08.2021 Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю.О.,

за участі :

секретаря Безула К.В.,

прокурора Бондарук І.А.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, заяву ОСОБА_1 про відвід судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Євгена Валерійовича від розгляду матеріалу за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відвід судді Калинівського районного суду Вінницької областіСєліна Є.В. від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення № 132/2376/21 відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заява мотивована тим, що у заявника виникають істотні сумніви в неупередженості судді при розгляді даної справи.

У зв`язку з цим 18.08.2021 року подав заяву про відвід судді.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні просить заяву про відвід судді Сєліна Є.В. задовольнити.

Прокурор Бондарук І.А. в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечує.

Вивчивши заяву про відвід судді, суд дійшов до наступного висновку.

Заява про відвід судді заявником ОСОБА_1 мотивована тим, що розгляд справи № 132/2376/21 про притягнення його до адміністративної відповідальностіза вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відбувся із запізненням, крім того представник державного обвинувачення (прокурор) перед розглядом справи заходив до кабінету судді, у зв`язку з чим у заявника виникають істотні сумніви в неупередженості судді при розгляді даної справи.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі додержання законності.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді.

У пункті 4 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017р. роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Оскільки у вказаному Кодексі відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, а тому діє аналогія закону та в даному випадку слід керуватися нормами КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Пунктом 4 ч.1 ст.75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року у справі №5-15п12).

Суд вважає, що заяву про відвід слід задовольнити, оскільки вбачає наявність обставин, які викликають сумніви у неупередженості судді. При цьому, суд при задоволенні заяви про відвід враховує положення ст.6 Конвенції, п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

За таких обставин подальший розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАПвідносно ОСОБА_1 суддею Сєліним Є.В. поставить під сумнів принцип неупередженого розгляду справи безстороннім і незалежним судом, що свідчить про наявність підстав для відводу останнього від розгляду адміністративного матеріалу.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 82 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Євгена Валерійовича від розгляду матеріалу складеного відносно ОСОБА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП- задовольнити.

Справу № 132/2376/21, провадження № 3-3в/132/5/21 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАПвідносно ОСОБА_1 передатидо канцелярії Калинівського районного суду Вінницької області для проведення повторного автоматичного розподілу справи автоматизованою системою документообігу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.О. Аліменко