П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП,-

в с т а н о в и л а :

30 серпня 2021 року до Черкаського районного суду Черкаської області від Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції надійшов матеріал про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП.

Того ж дня автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючу суддю Миколаєнко Т.А. та передано їй дану справу.

Ознайомившись з матеріалами справи, суддя дійшла наступних висновків.

За приписами частини третьої статті 7 КУпАП застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п.п. 1, 2 статті 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя, в тому числі, повинен вирішити, чи належить до його компетенції розгляд даної справи та чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення і інші матеріали справи.

Згідно з частиною першою ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною другою статті 276 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 121 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Частиною першою статті 257 КУпАП передбачено, що протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог частини першої статті 256 КУпАП, зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 198929 від 17 серпня 2021 рокувбачається, що гр. ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції Соснівського районного суду м. Черкаси.

Сам факт правопорушення зафіксований як такий, що стався на автодорозі МО6 Київ-Чоп, 507 км, проте не вказано населеного пункту, а також не зазначено, у адміністративних межах якого саме району та області знаходиться дана ділянка автомобільної дороги, а тому суд позбавлений можливості визначити, до юрисдикції якого суду відноситься місце вчинення правопорушення. При цьому, слід зазначити, що автодорога МО6 Київ-Чоп через територію Черкаського району Черкаської області не пролягає.

Відомості про місце реєстрації транспортного засобу у матеріалах справи відсутні.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. (…) Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Зважаючи на вищевикладене, суддя дійшла висновку про те, що Черкаський районний суд Черкаської області не має повноважень розглядати цю справу по суті у зв`язку з тим, що буде порушено правила підсудності, визначені нормами КУпАП.

Водночас, відповідно до змісту статті 257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Аналогічне слідує і з вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 11 червня 2014 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП», зокрема, у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ (органом поліції).

Оскільки законом передбачається альтернативна підсудність даної категорії справ, а орган, уповноважений на складення протоколу, направляючи справу до Черкаського районного суду Черкаської області, помилився у визначенні її підсудності, суддя вважає необхідним повернути матеріали справи відносно гр. ОСОБА_1 за ч. 7 ст. 121 КУпАП до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції для їх направлення до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 257, 276, 278, 283 КУпАП, суддя, -

у х в а л и л а :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 121 КУпАП повернути до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції для їх направлення до належного суду.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: Т. А. Миколаєнко