Справа № 445/481/21
провадження № 3/445/261/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2021року суддя Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М. В. ,

розглянувши матеріали, що надійшли відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , непрацюючий, 14.07.2020 р. був притягутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 13.03.2021, близько 13-20 год., повторно на протязі року, керував скутером "Сузукі" без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, вказаним порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Огляд проводився в КНП "Золочівська ЦРЛ від 13.03.2021, що підтверджується висновком з результатом огляду 2,5‰

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення, причини неявки суду не повідомив.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006 року ,суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оскільки від правопорушника не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, вважаю, за можливе справу розглянути у його відсутності, тому, що участь у судовому засіданні з розгляду питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП є правом, а не обов`язком особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Винність правопорушника у вчиненні правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 099203 від 13.03.2021 року,висновком № 24 щодо результатів медичного огляду КНП "ЗОлочівська ЦРЛ" від 13.03.2021, постановою Золочівського районного суду Львівської області від 14.07.2020 р., згідно якої ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 130 ч.1 КУпАП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 .. ОСОБА_3 , відеозаписом події.

Враховуючи повну доведеність вини у вчиненні зазначеного правопорушення, яке є грубим, а також відсутність альтернативних видів стягнень, вважаю необхідним піддати ОСОБА_4 адміністративному стягненню, передбаченому санкцією ч.2 ст.130 КУпАП .

Що стосується адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП у виді оплатного вилучення транспортного засобу, то, як орієнтує Пленум Верховного Суду України у п.28 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, оплатне вилучення транспортного засобу може бути допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч.6 ст.121, ч.2 та 3 ст.130 КУпАП. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

В матеріалах справи відсутні відомості кому належить скутер "Сузукі", яким керував ОСОБА_1 , а тому не може бути оплатно вилучений.

Керуючись ст.ст.130 ч.2,268,276,277,283-285 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з правопорушника судовий збір в розмірі 454 ,00 грн.

Згідно ст. 307 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя: М. В. Бакаїм