Справа № 751/6583/20 Головуючий у 1 інстанції Яременко І. В.
Провадження № 33/4823/224/21
Категорія - ч. 6 ст. 481 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю:

представника Північної митниці Держмитслужби Остроух А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника-адвоката Чертушкіна В.Н. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 Митного Кодексу України (далі МК України) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 170000 грн. 00 коп.

Стягнуто з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у сумі 420 грн. 40 коп.

Як встановив суд першої інстанції, 23 серпня 2020 року о 23 год. 04 хв. у зону митного контролю ВМО № 4 митного поста «Нові Яриловичі» Північної митниці Держмитслужби в напрямку «виїзд з території України», заїхав автомобіль марки «Lada Vesta», р.н. НОМЕР_1 , під управлінням гр.. РФ ОСОБА_2 , де в якості пасажира слідував гр. РФ ОСОБА_1 . Під час виконання митних формальностей було встановлено, що згідно з інформацією, наявною в АСМО «Інспектор», гр. РФ ОСОБА_1 19 липня 2019 року ввіз на митну територію України в зоні дії Харківської митниці ДФС у митному режимі «тимчасове ввезення до одного року» з метою особистого користування транспортний засіб марки «Lada 217020», д.р.н. НОМЕР_2 , vin НОМЕР_3 . Відповідно до ст. 380 МК України, гр. ОСОБА_1 повинен був вивезти вищевказаний транспортний засіб за межі митної території України у строк до 19 липня 2020 року. Станом на 24 серпня 2020 року транспортний засіб за межі митної території України не вивезений, у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування, імпорту не поміщений та продовжує перебувати на території України з перевищенням строків тимчасового ввезення, передбаченого ст. 380 МК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокат-захисник Чертушкін В.Н. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що виїжджаючи з території України ОСОБА_1 надав пояснення та документи підтверджуючі те, що автомобіль «Lada 217020», був знищений під час ДТП, що є фактором непереборної сили. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що після вчинення ДТП ОСОБА_1 повідомив співробітників ДФС у Харківській області, направивши їм листа з поясненнями, щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди. Крім того зазначає, що підтвердженням знищення автомобіля є листи ГУНП в Полтавській області від 11 жовтня 2020 року за №46 аз/115/104/03-2020 і лист Управління патрульної поліції в Полтавській області від 29 липня 2020 року №96-Аз/41/26/03-2020. Вважає безпідставним твердження, викладене в рішенні суду першої інстанції, що не було надано документів підтверджуючих обставини непереборної сили, оскільки вказані документи підтверджують факт ДТП, під час якого було знищено автомобіль.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки не приймав особистої участі у розгляді справи, а відповідно до матеріалів справи, повістки зі зворотніми повідомленнями, які були направлені на адресу ОСОБА_1 , вручені особі останньому не були, в зв`язку з чим пропуск строку на апеляційне оскарження вважає поважним.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представника Північної митниці Остроух А І., яка заперечила проти задоволення вимог, викладених в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню, а апеляційна скарга, не підлягає задоволенню з таких підстав.

Оскільки матеріали справи не містять даних про повідомлення судом першої інстанції ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про порушення ним митних правил, а також, відсутні такі дані щодо отримання ним копії рішення суду першої інстанції, в зв`язку з чим визначений законом строк оскарження постанови суду по справі про адміністративне правопорушення підлягає поновленню як пропущений із поважних причин.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП. апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За приписом п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

За змістом ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення такої особи від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 6 статті 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Згідно ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

За змістом ч. 5 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, перевищення встановленого ст. 380 МК України строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу або конфіскації транспортного засобу.

З огляду па наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

Вина ОСОБА_1 підтверджується:

- даними протоколу про порушення митних правил від 24 серпня 2020 року № 0693/10200/20 (а.с. 2-4);

- письмовими поясненнями власника автомобіля ОСОБА_1 про те, що 19 липня 2019 року на територію України він ввіз автомобіль «Lada 217020», та не зміг вчасно його вивезти з країни в зв`язку з аварією, не знав про те, що потрібні якісь документи для вивезення автомобіля, який технічно не придатний для користування внаслідок отриманих пошкоджень після ДТП, та вказав, що не знає про місце перебування вказаного транспортного засобу (а.с. 6);

-даними витягу ЄАГС п/п «Порушники митних правил» від 24 серпня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на час здійснення перевірки не було вивезено з території України автомобіль «Lada 217020» (а.с. 11-12);

-відомостями з витягу ЄАГС ДМС «Пошук митних документів оформлених на т/з» (а.с. 13);

- витягом з витягу диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску (а.с. 14);

-даними витягу з АСМО «Інспектор» модуль «Заяви підприємств та осіб», відповідно до яких, громадянин ОСОБА_1 до органів доходів та зборів щодо продовження терміну тимчасового ввезення транспортного засобу «Lada 217020», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , vin-номер кузова НОМЕР_3 , у зв`язку з аварією чи настанням дії обставин непереборної сили звертався до Слобожанської митниці. Документів підтверджуючих аварію чи дію непереборної сили або протиправні дії третіх осіб не надав (а.с. 15-16);

-відомостями відповіді заступника начальника Чернігівської митниці ДФС Плахути В. на запит начальника УПП в Чернігівській області від 28 серпня 2020 року про те, що в період часу з 19 липня 2019 року по 28 серпня 2020 року відносно водіїв автомобіля марки «Lada 217020» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 адміністративні матеріали у сфері безпеки дорожнього руху не складалися, а також, не було зафіксовано фактів ДТП за участі цього транспортного засобу (а.с. 19).

Таким чином, наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, а тому суд апеляційної інстанції знаходить безпідставними доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

Доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Чертушкіна В.Н. про те, що ОСОБА_1 автомобіль не вивіз з території України з причин непереборної сили, тобто внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки аварія за участі автомобіля не є обставиною непереборної сили.

Так, ч. 2 розд. VIII наказу Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили» визначені терміни «аварія» та «обставини непереборної сили»:

аварія небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Згідно розд. VIII зазначеного наказу Міністерства фінансів України, документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 повідомив своєю заявою від 17 липня 2020 року ДФС у Харківській області про форсмажорні обставини, які не дозволяють йому вивезти автомобіль, є такими що не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, зважаючи на наступне.

Так, приписами п. 3 ст. 3 розділу ІІ «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657, встановлено, що рішення про продовження строку тимчасового ввезення товарів або про відмову в продовженні строку тимчасового ввезення цих товарів приймається керівником митного органу або вповноваженою ним посадовою особою та оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на заяві щодо продовження строку тимчасового ввезення.

Про прийняте рішення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особу, яка звернулася із заявою.

Як вбачається з доданої копії заяви, з її реквізитів не можливо встановити чи дійсно вона була подана цією особою до відповідного органу, оскільки на ній відсутній вхідний реєстраційний номер, а також, за умови надіслання її поштовим зв`язком, не додано зворотного повідомлення про його отримання адресатом.

При цьому, в матеріалах справи відсутнє рішення органу ДФС про продовження строку перебування транспортного засобу на території України, прийнятого за його заявою, а також, таке рішення не було надано і захисником-адвокатом Чертушкіним В.Н. під час подачі апеляційної скарги наряду з іншими матеріалами.

А отже, виходячи з вищенаведеного слід вказати, що доводи апелянта з приводу наявності заяви ОСОБА_1 надісланої до органів ДФС не спростовують висновків суду про його винність у вчиненні інкримінованого порушення митних правил, оскільки ОСОБА_1 навіть не отримував відповіді на те, що його заяву було прийнято до баз даних.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 , у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481МК України доведена в повному обсязі.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, та призначив адміністративне стягнення з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 6 ст. 481 МК України, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику-адвокату Чертушкіну В.Н. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Чертушкіна В.Н. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 481 МК України без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач