КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1909/2021
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Вегери Андрія Анатолійовича, розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 04 березня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 04 березня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., та стягнуто судовий збір 420,40 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 10 грудня 2020 року о 20 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Григоренка в м. Києві, в порушення вимог п.п. 2.3б, 12.2 ПДР був неуважним, не врахував особливості дорожнього покриття, не дотримався безпечної швидкості та здійснив наїзд на автомобіль Вольво д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та матеріальних збитків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував на незаконність постанови судді, прийнятої з порушенням норм матеріального та процесуального права та необхідність її скасування.

Посилався на те, що докази, наявні в матеріалах справи, жодним чином не підтверджують порушення ним Правил дорожнього руху та його вину в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. В своїх поясненнях, наданих під час оформлення ДТП, він пояснив, що через погодні умови автомобіль почало зтягувати на припарковані автомобілі, він намагався загальмувати. При здійсненні дорожнього руху 10 грудня 2020 року о 20:40 по проспекту Григоренка, м. Київ ним була вибрана безпечна швидкість для даної ділянки автомобільної дороги з урахуванням періоду доби, враховано дорожню обстановку, дотримано безпечну дистанцію, безпечний інтервал, та у зв`язку із ожеледицею, коли транспортний засіб почав ковзати, ОСОБА_1 намагався загальмувати.

Вказував, що пояснення водія Volvo ОСОБА_3 не містять будь-яких фактичних даних, окрім підтвердження того, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зіткнувся з транспортним засобом Volvo, який був припаркований.

Зазначив, що в судовому засіданні 04 березня 2021 року його захисником були надані пояснення, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася не з вини останнього, що в тому числі підтверджується наявною в матеріалах справи схемою місця ДТП, складеною працівниками поліції, в якій зроблені такі відмітки: стан покриття проїзної частини - ожеледиця; наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП, є - ожеледиця; також при розгляді справи необхідно врахувати час доби (ніч).

Вважав, що з наявних в матеріалах документів вбачається, що причиною дорожньо-транспортної пригоди були не умисні дії ОСОБА_1 , а невідповідність дорожнього покриття, про що ОСОБА_1 , який рухався з дотриманням вимог Правил дорожнього руху, не знав і не міг знати з урахуванням дорожньої обстановки, погодних умов та темної пори доби, а відтак об`єктивно не міг запобігти дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 04 березня 2021 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

30 березня 2021 року від іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, де заявник вказував, що всі обставини, які йому були відомі щодо дорожньо-транспортної пригоди, були ним викладені в поясненні під час оформлення адміністративних матеріалів за фактом дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Вегери А.А., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 2.3. б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 012328 від 10 грудня 2020 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення та положення транспортних засобів після їх зіткнення, пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відомості щодо освітлення (штучне), наявність зовнішнього освітлення проїжджої частини в темний час доби (є); стан покриття проїзної частини (ожеледиця), наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП (є, ожеледиця); дана схема підписана уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, та заперечень, щодо розташування зазначених транспортних засобів;

поясненнями водія ОСОБА_1 , який зазначив, що керуючи автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проспекту П.Григоренка навпроти Епіцентру; рухаючись по проїзній частині, через погодні умови автомобіль почало зтягувати на припарковані автомобілі, намагався загальмувати, здійснив наїзд на припаркований автомобіль Вольво д.н.з. НОМЕР_2 ;

поясненнями водія ОСОБА_4 , який зазначив, що будучи припаркованим і пошкодженим автомобілем Ланосом д.н.з. НОМЕР_3 , додатково нанесені пошкодження автомобілем Актрос д.н.з. НОМЕР_1 , пошкоджені двері причепа.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 , що перебувало у причинному зв`язку із наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди, а також про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на наведене доводи ОСОБА_1 про те, що правил дорожнього руху він не порушував і, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини, а через незадовільний стан дороги на місці дорожньо-транспортної пригоди - ожеледиці, на що він посилається, як на підтвердження своєї невинуватості, є безпідставними, оскільки наявність ожеледиці на проїзній частині проспекту П.Григоренка, де сталася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується актом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, складеним працівником патрульної поліції не звільняє водія від обов`язку виконання Правил дорожнього руху України, пункти 2.3. б) та 12.1 яких він порушив.

Наведена ОСОБА_1 обставина, а саме незадовільний стан дороги на місці дорожньо-транспортної пригоди - ожеледиця, не може бути визнана такою, яка б свідчила про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного перегляду справи, останній не навів.

Посилання ОСОБА_1 на необхідність врахування час доби (ніч) не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції зазначено наявність штучного зовнішнього освітлення проїзної частини.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Апеляційним судом враховується, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 27, 33 КУпАП при накладенні стягнення врахував характер вчиненого правопорушення, а тому обґрунтовано призначив йому мінімальне стягнення, передбачене санкцією ст. 124 КУпАП

Накладене адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети: виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.