ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3209/20 Головуючий І інстанції - Філіп`єва В.В.
Провадження № 33/818/849/21 Суддя доповідач-Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

01 вересня 2021 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Зайцевої О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 та адвоката Зайцевої О.О. на постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 25 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зміївського районного суду Харківської області від 25 січня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично мешкає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , неодруженого, працюючого водієм ФОП ОСОБА_2 - визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на момент ухвалення постанови складає 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

Постановою встановлено, що 10 листопада 2020 року, близько 09:30-09:40 години, знаходячись на автошляху Харків-Мерефа-Павлоград, ОСОБА_1 керував автомобілем SKODA Octavia, д.н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтінням кінцівок рук, почервоніння очей, агресивна поведінка, однак від проходження медичного огляду в медичному закладі та продуття алкотестеру відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з цим рішення ОСОБА_1 та його захисник Зайцева О.О.,подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 25 січня 2021 року, а провадження по цій справі стосовно ОСОБА_1 закрити та задовольнити клопотання ФОП ОСОБА_2 про передачу правопорушника ОСОБА_1 на поруки трудовому колективу, із закриттям провадження по справі.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що постанова є несправедливою, незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з несправедливістю покарання та невідповідності його розміру ступеню суспільної небезпечності вчиненого діяння. Вважає, що судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про передачу ОСОБА_1 на поруки ФОП ОСОБА_2 , з посиланням на розбіжності з місцем реєстрації ОСОБА_1 та місцем реєстрації ФОП ОСОБА_2 , оскільки це не є підставою для відмови. Також вважає необґрунтованим посилання в постанові на умови щодо організаційної форми та підпорядкування трудового колективу, який заявив рішення про взяття на поруки, а також врахування судом незначного проміжку між працевлаштуванням та рішенням трудового колективу щодо взяття на поруки ОСОБА_1 , оскільки положення КЗпП України та інші нормативні акти у сфері соціальних відносин не містять визначень або меж термінів та строків, достатніх або належних для формування психологічного портрету особи та щодо мінімальних строків взаємодії працівника з колективом, який бере на себе відповідальність за застосуванням заходів громадського впливу на особу правопорушника. Оскільки ст. 21 КУпАП містить право звільнити особу, яка вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, навіть у випадку підтвердженого результатами медичного огляду керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, вважає можливим застосувати вказану норму відносно ОСОБА_1 та задовольнити клопотання ФОП ОСОБА_2 про передачу працівника ОСОБА_1 на поруки трудовому колективу.

Дослідивши матеріали справи,заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Зайцеву О.О., які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга та клопотання не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у його відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: на відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 249609 від 10 листопада 2020 року та відомості пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах справи на а.с. 19,21 та наданими ними в судовому засіданні в режимі відеоконференції, під час розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 .

Крім того, суд не знайшов підстав для задоволення клопотання ФОП ОСОБА_2 про звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності та передачу працівника ОСОБА_1 на поруки трудовому колективу, оскільки, з доданих матеріалів вбачаються розбіжності щодо місця зареєстрованої діяльності ФОП ОСОБА_2 в Миколаївській області, місті Баштанка і місцезнаходженням вказаного підприємця за адресою проживання (перебування) правопорушника ОСОБА_1 . Крім того, суд вважав, що за своїм змістом діяльність фізичної особи-підприємця є індивідуальною підприємницькою діяльністю, що унеможливлює здійснення колективного (громадського) контролю трудовим колективом за поведінкою особи, що вчинила адміністративне правопорушення. Також суд врахував незначний проміжок часу між працевлаштуванням ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 та вчиненням адміністративного правопорушення, та вважав сумнівним доцільність застосування заходів громадського впливу.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст.251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Судовим розглядом встановлено, що 20 листопада 2020 року, близько 09:30-09:40 години, в м.Харкові водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на автошляху Харків-Мерефа-Павлоград, керував автомобілем SKODA Octavia, д.н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: тремтінням кінцівок рук, почервонінням очей та агресивною поведінкою, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотест Драгер та в закладі охорони здоров`я, відмовився в присутності двох свідків.

Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 249609 від 10 листопада 2020 року за невиконання ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був згоден з відомостями, які в ньому зазначені, оскільки підписав його власноручно та не зазначив будь-яких заперечень в ньому. Належить також взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується рапортом працівників поліції (а.с.2,3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були залучені поліцейськими в якості свідків та в своїх письмових поясненнях зазначили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я (а.с. 19,21);

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення та показанням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) вбачається, що ОСОБА_1 20 листопада 2021р., близько 09:30-09:40 години, знаходячись на автошляху Харків-Мерефа-Павлоград, керував автомобілем SKODA Octavia, д.н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтінням кінцівок рук, почервонінням очей та агресивною поведінкою. Від проходження медичного огляду в медичному закладі та продуття алкотестеру відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. В протоколі містяться пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення, де ОСОБА_1 власноруч написав, що в лікарню не поїде, алкотестер продувати не буде, оскільки має на це право.

Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, що є безальтернативною підставою для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що свідчить про законність та правомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння кінцівок рук, почервоніння очей та агресивна поведінка. Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився.

З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи відомості, що є наявними в цьому провадженні про послідовність дій, стосовно події, що зафіксована у протоколі вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння: тремтінням кінцівок рук, почервонінням очей та агресивною поведінкою. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі КНП ХОР ОНД відмовився в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності.

Між тим, дотримуючись вимог ст. 280 КУпАП («Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення»), суд апеляційної інстанції, окрім іншого, повинен при розгляді апеляційної скарги враховувати та розглядати по суті наявні в матеріалах справи клопотання, в тому числі, трудового колективу або громадської організації. Така вимога законодавця чітко передбачена у змісті ст. 280 КУпАП та має імперативний характер, тобто без розгляду цього клопотання судовий розгляд не може вважатися повним та всебічним.

Враховуючи встановлені фактичні обставини події, суд апеляційної інстанції вбачає, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною, такі дії, згідно ст. 10 КУпАП є умисними, спрямовані на умисне ухилення від відповідальності, що вказує на відсутність підстав для застосування норм ст. 21 КУпАП.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 8 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А відповідно до вимог ч.1 ст. 21 КУпАП, яка є чинною на момент апеляційного розгляду справи стосовно ОСОБА_1 , особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи та особи, яка вчинила правопорушення, передбачені частинами другою - четвертою статті 126 та статтею 130, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Тобто, враховуючи, що ОСОБА_1 визнаний винним саме за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості звільнити його від адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 21 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає, а подане ФОП ОСОБА_2 клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 21 КУпАП та передачі матеріалів по адміністративній справі на розгляд трудового колективу задоволенню не підлягає.

Під час апеляційного перегляду постанови, в судовому засіданні, ОСОБА_1 пояснив, що дійсно його зупинили працівники поліції 20 листопада 2020, коли він їхав на роботу та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я. Він вважав себе невинним, оскільки правил не порушував, алкоголь не вживав, почував себе добре, тому відмовився від проходження. При цьому, зазначив, що є професійним водієм, має категорію А,В,С, та значний стаж водіння, позитивну характеристику за місцем роботи в ФОП ОСОБА_2 , правила дорожнього руху знає та розуміє, що порушив п.2,5 ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмовившись від проходження від огляду на стан сп`яніння. Просив врахувати це та задовольнити клопотання про взяття його на поруки.

Захисник Зайцева О.О. підтримала вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 , оскільки в його діях не було умислу в скоєнні адміністративного правопорушення, він визнав свою провину у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, суто зі своєї юридичної необізнаності та у зв`язку з тим, що поспішав до роботи. При цьому зазначила, що дії працівників поліції вони не оскаржували, оскільки протокол був складений правомірно, з підстав саме відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, а тому оскаржувати його не було сенсу в порядку КАС України. Враховуючи вищенаведене, та посилаючись на ст. 21, ч. 1 ст. 130 КУпАП та Закон України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким внесено зміни до статті 130 КУпАП, просила закрити провадження по справі та передати порушника на поруку ФОП ОСОБА_2 .

Разом з цим, апеляційний суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з цих підстав з огляду на таке.

22 листопада 2018 року прийнято Закон України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII), яким внесено зміни до статті 130 КУпАП, та яку викладено у такій редакції:

«Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Крім того, цим законом доповнено КК України статтею 286-1, наступного змісту:

«Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування».

Таким чином, Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», криміналізовано керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Закон № 2617- VIII набрав чинності 01 липня 2020 року.

Разом з цим, 17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX) яким внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII».

Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №280040 за частиною 1 статті 130 КУпАП поліцейським складено 30 травня 2020 року.

Відповідно до вимог частини 1 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у вигляді керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддя врахував положення статті 8 КУпАП, застосував редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, яка діяла під час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, твердження захисника щодо закриття провадження у зв`язку із набранням 01.07.2020 року чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» на підставі ст.ст. 8, 247 КУпАП є безпідставними.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволені клопотання ФОП ОСОБА_2 про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу працівників ФОП ОСОБА_2 для застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 та адвоката Зайцевої О.О. залишити без задоволення, а постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков