ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/697/21 Справа № 214/1290/21 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, накладено стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 діб та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:

захисника особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року водій ОСОБА_1 09 лютого 2021 року о 12.05 год. керував автобусом марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі по вул. В.Великого неподалік буд. 29а в Саксаганському районі у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, здійснюючи перевезення пасажирів на міському маршруті №307, який не пройшов обов`язковий технічний контроль. Проводилося фіксування на бодікамеру ВСО 1751. Правопорушення вчинено повторно протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності 29 квітня 2020 року за ч. 2 ст. 121 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.31.3б Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що до матеріалів справи не було долучено доказів на підтвердження того, що він раніше протягом року вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП. Судом підійшов формально до накладення стягнення, при цьому жодним чином не обгрунтував неможливість накладення альтернативного виду стягнення, а не адміністративний арешт. Вважає, що суд у порушення вимог ст. 22 КУпАП не врахував, що вчинене ним правопорушення є малозначним. Зазначає, що судом проігноровано той факт, що власником транспортного засобу є ТОВ Північтранс. Звертає увагу, що є найманим працівником, а не суб`єктом господарювання. Вказує, що судом не взято до уваги довідку №2 від 10 лютого 2021 року, відповідно до якої ТЗ визнано технічно справним, а також не зазначено, яким саме стандартам у сфері безпеки дорожнього руху не відповідає ТЗ. Звертає увагу, що працівниками поліції не було здійснено заходів щодо пошуку свідків. Вважає, що суд безпідставно послався на рапорти поліцейських, яких в судовому засіданні не допитував.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; копією дорожнього листа № 738510; довідками № 1 та №2 від 10 лютого 2021 року щодо проходження обов`язкового технічного контролю з фототаблицями; відеозаписом з бодікамери поліцейського; карткою обліку адміністративного правопорушення та копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПР18 №699499 від 29 квітня 2020 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 121 КУпАП; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 121 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на невідповідність вимогам закону складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, є надуманими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП із зазначенням всіх необхідних даних, а обов`язок зазначення у ньому свідків у відповідної особи, уповноваженої на складання протоколу, виникає лише в тому разі, якщо є свідки та потерпілі, однак такі були відсутні.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в даному випадку він не може бути суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а відповідальність має нести власник транспортного засобу, є необґрунтованими.

Так, ст. 121 КУпАП встановлена відповідальність за порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами, і, згідно ч. 4 ст. 121 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

При цьому ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до визначених Правилами дорожнього руху України термінів, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як встановлено у п. 2.3а Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п. 31.1 Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.3 б Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Таким чином, за вимогами чинного законодавства водій повинен уникати керування транспортними засобами, не маючи достовірної інформації про відповідність їх технічного стану та обладнання вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, тобто і тих, які не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю), а натомість ОСОБА_1 , будучи 29 квітня 2020 року притягнутим до відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, 09 лютого 2021 року повторно здійснив порушення вимог ст. 121 КУпАП.

Та обставина, що вже 10 лютого 2021 року згідно довідки ПП у м. Кривому Розі №2 від 10 лютого 2021 року транспортний засіб, який був об`єктом адміністративного правопорушення, після технічного контролю визнано технічно справним, жодним чином не зменшує ступінь вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і не є обставиною, яка виключає можливість здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження останнього про відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі.

Таким чином, висновок у протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про пом`якшення накладеного на ОСОБА_1 стягнення та застосування при накладенні на ОСОБА_1 стягнення вимог ст. 22 КУпАП апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Статтею 34 КУпАП передбачено перелік обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема, щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував усі обставини справи, ступінь тяжкості та характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

Також, судом першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення було враховано особу ОСОБА_1 , його сімейне та матеріальне становище, відсутність іншої професії, окрім професії водія, та обгрунтовано накладено стягнення у виді адміністративного арешту на строк, визначений санкцією ч. 4 ст. 121 КУпАП, яке буде достатнім, справедливим та необхідним для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам. Установлення в законі такого заходу впливу, як усне зауваження, дає змогу говорити про невідворотність реагування на кожне правопорушення, зокрема й малозначне.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за порушення правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами, належних висновків для себе не зробив та повторно протягом року вчинив порушення правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами, крім того, вину у вчиненому не визнав, а тому не можна вважати вказане правопорушення малозначним.

Враховуючи викладене в апеляційній скарзі не наведено достатніх підстав для пом`якшення накладеного на ОСОБА_1 стягнення чи закриття провадження за ст. 22 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот