Справа № 359/2468/21
Провадження № 3/359/1255/2021
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участі представника особи, яка притягається до відповідальності, його представника адвоката Синяченка В.П., адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм таксі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм таксі, посвідчення водія НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 , -

в с т а н о в и в :

14.03.2021 року о 01 год. 07 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Момота, 42а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки "ВАЗ 2121", д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з тим останній направив до суду свого представника адвоката Синяченка В.П.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Синяченко В.П. у судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому, та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Також зазначив, що ОСОБА_1 , хоч офіційно не працевлаштований, однак на даний час підробляє водієм в місцевих службах таксі та через додатки Uber, Bolt, на власному авто, і це являється його єдиним джерелом доходу. На утриманні ОСОБА_1 перебуває малолітній син ОСОБА_2 , 05.09.2014 року. Тому позбавлення його водійських прав призведе до того, що він втратить роботу, що в свою чергу позбавить його можливості забезпечувати сім`ю. Враховуючи, все вищевикладене та те, що робота водієм таксі є дня нього єдиним джерелом доходу, адвокат Синяченко В.П. просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується, дослідженими у судовому засіданні, письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 003570 від 14.03.2021 р., який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та який був підписаний особою, яка його склала, та двома свідками, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яким ОСОБА_1 ознайомлений, та який ним власноручно підписаний (а.с.2); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН № 3913452 від 14.03.2021 р., згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 14.03.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру "Драгер" (а.с.4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , написаними ними особисто під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та які посвідчені їх підписами, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку (а.с.5, 6); письмовою розпискою ОСОБА_1 від 14.03.2021 року, згідною якої останні зобов`язався не керувати транспортним засобом до повного витверезіння та залишити своє авто на місці зупинки (а.с.7); рапортом поліцейського від 14.03.2021 року (а.с.8); довідкою заступника командира БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП Мінасяна С. від 15.03.2021 р. про отримання посвідчення водія на права керування транспортними засобами гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9); довідкою заступника командира БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП Мінасяна С. від 15.03.2021 р. про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с.10); відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано подію, яка сталася 14.03.2021 р. в м. Бориспіль Київської області по вул. Момота, 42, а саме: водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, автомобілем марки "ВАЗ 2121", д.н.з. НОМЕР_3 , та якому пропонувалось працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру "Драгер" або проїхати разом з ними до закладу охорони здоров`я, у зв`язку з виявленими в нього явними ознаками алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків (а.с.11). Дані, що містяться у зазначених джерелах доказів, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину ОСОБА_1 у порушенні вищезазначених вимог ПДР України.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Своїми діями, які виразились у відмові особи, яка керує транспортним засобом (з ознаками алкогольного сп`яніння) водія, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд відповідно до ст. 8 КУпАП, ст. 58 Конституції України у зв`язку із набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року, здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, враховуючи редакцію та зміни на підставі Закону України №1446-VIII від 07.07.2016 року, оскільки юридична відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння особою, яка керувала транспортним засобом не скасовувалася, а посилювалася, тому закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Також відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 статті 130 КУпАП.

При прийнятті рішення суддя враховує указані представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокатом Синяченком В.П. в судовому засіданні обставини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , хоча офіційно не працевлаштований, однак на даний момент займається суспільно-корисною працею, а саме: працює водієм таксі в місцевих службах таксі та через додатки Uber, Bolt, на власному авто. Це свідчить про те, що його професія та трудова діяльність пов`язані з необхідністю керування транспортним засобом, що є його єдиним способом заробітку, а тому являється основним джерелом існування.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, на його утриманні перебуває малолітній син - ОСОБА_2 , 05.09.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом призведе до того, що він втратить єдине джерело доходів, що в свою чергу позбавить його можливості забезпечувати нормальні умови проживання його родини та може поставити під загрозу їх подальше життя.

При цьому, суддя враховує, що ОСОБА_1 , щиро розкаявся у вчиненому, та його діями не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, визнання ОСОБА_1 вини, особу правопорушника, у якого робота безпосередньо залежить від автомобіля і це являється його єдиним джерелом доходу, на його утриманні перебуває малолітній син, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин та відсутність обтяжуючих обставин, той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, а також з урахуванням норм, закріплених у ст. 8 КУпАП, суддя вважає, що останньому слід призначити: за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. без позбавлення права керування.

Саме таке стягнення суддя вважає, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути із ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 23, 33, 34, 36, 124, ч.1 ст.130 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., який слід стягнути на користь держави України (Отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, номер рахунку: UA0010001, код класифікації доходів бюджету: 21081300) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 , на користь державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу *;101) судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя : С.М. Вознюк