ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 Справа №607/6964/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюює,

до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 619561 від 12 квітня 2021року, громадянин ОСОБА_1 12 квітня 2021 року о 11 годині 30 хвилин повулиці Шептицького в м. Тернополі, порушив порядок провадження господарської діяльності, а саме здійснював продаж тютюнових виробів без відповідних дозвільних документів, тобто без ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами. Вказаними діями порушив вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належно сповіщеним про дату, час та місце судового засідання, до суду не прибув. Про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не подав.

За наведених обставин відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення підлягає до розгляду за відсутності останнього.

При вирішенні питання чи було вчинене правопорушення та чи винуватий ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суд зазначає наступне .

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності(стаття 245 КУпАП).

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами частини 1 ст. 9 КУпАП передбачено ,що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність, яку посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно до вимог частини 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність, передбачена цією статтею, наступає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Господарська діяльність діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність; господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями (частини 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Згідно із частиною 1 ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

До загальних ознак господарської діяльності закон відносить не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичність таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на постійній основі, систематично, три і більше разів, з надання платних послуг з перевезення громадян.

Окрім цього, у даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю з продажу тютюнових виробів, однак не вказано осіб, яким він здійснював продаж цих виробів, за якою ціною, чи існувала регулярність таких послуг та чи взагалі такі послуги надавалися.

Наявні в матеріалах справи пояснення понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12 квітня 2021 року не свідчать про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з продажу тютюнових виробів. У вказаних поясненнях лише йдеться про те, що ОСОБА_1 добровільно видав працівникам поліції п`ять пачок цигарок, які за словами понятих він продавав по вул. Шептицького без ліцензії. Однак, у цих поясненнях не зазначено про систематичність такого продажу, а також осіб, яких придбали вказані вироби, сам факт видачі ОСОБА_1 п`яти пачок цигарок не доводить факту здійснення ним господарської діяльності з продажу тютюнових виробів.

При цьому, суд також зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення № 619561 від 12 квітня 2021 року не містить жодного посилання на здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з продажу тютюнових виробів без реєстрації як суб`єкт підприємницької діяльності та без оформлення ліцензії на даний вид господарської діяльності.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, з огляду на вказане сам по собі протокол про адміністративне правопорушення № 619561 від 12 квітня 2021 року не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих, не спростованих презумпцій факту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ст. 252 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у здійсненні ним господарської діяльності з продажу тютюнових виробів без реєстрації як суб`єкт підприємницької діяльності та без оформлення ліцензії на даний вид господарської діяльності, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказане породжує об`єктивний сумнів у відповідності фактичним обставинам справи даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Такі сумніви, відповідно до ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_1 , а тому суд доходить висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно із пунктом 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 9, частиною 1 статті 164, пунктом 1 ч. 1 ст. 247, статтями 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови.

СуддяЛ. М. Сливка