Справа № 489/4061/20
Провадження № 33/812/104/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Фролова В.В.,

потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката Рехлецького Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2021 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.1 ст.38 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 21 серпня 2020 року відносно ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол, з якого вбачається, що той 21 серпня 2020 року о 10 год. 02 хв. в м. Миколаїв, вул. Клубна, 65 на перехресті нерівнозначних доріг вул. Веселинівська та вул. Клубна, керуючи автомобілем Ford Kuga номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по другорядній дорозі, в порушення вимог п.п.2.3 "б", 16.11 Правил дорожнього руху України, не надав дорогу транспортному засобу Nissan Primera номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів, які в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримали механічні пошкодження. В протоколі зазначено, що за порушення водієм ОСОБА_2 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.1 ст.38 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність постанови суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просив її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що суд спотворив покази ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виклавши їх у постанові по іншому, ніж вони пояснювали під час розгляду справи. Так ОСОБА_1 говорив, що рухаючись по вул. Веселинівській в напрямку Варварівського мосту, з метою уникнення затору, який утворився на перехресті з вул. Клубною, виїхав на крайню ліву смугу. Вказану обставина, на думку апелянта, підтверджує його покази, щодо наявності затору на перехресті вул. Веселинівської та вул. Клубної та вказує на порушення ОСОБА_1 п.п. 11.2, 11.5, 34 ПДР України. Свідок ОСОБА_3 вказав, що саме апелянт керуючи автомобілем, в`їхав в автомобіль Nissan Primera, під керуванням ОСОБА_1 , а не навпаки, про що свідчить схема з місця дорожньо-транспортної пригоди та характер пошкоджень автомобілів. Однак судом не надано жодної оцінки неправдивим показам ОСОБА_3 . Також судом не надано оцінки відповіді Комунального спеціалізованого монтажно-експлуатаційного підприємства, що в час ДТП, а саме 21.08.2020 року у період з 09 год 40 хв. до 10 год. 10 хв. робітники підприємства здійснювали роботи по нанесенню дорожньої розмітки на дільниці між вул. Клубною та вул. Поштовою. Для безпечного проведення робіт зі сторони вул. Клубної виставлялися дорожні конуси та дорожні знаки, якими була перекрита одна полоса з трьох. У зв`язку з перекриттям полос, утворився затор по вул. Веселинівській від вул.. Очаківської до вул. Поштової. Суд, не спростовуючи ці докази, не врахував їх та відмовив у клопотанні про виклик в судове засідання свідків: ОСОБА_4 , який був на місці пригоди та ОСОБА_5 , який є бригадиром робітників, які проводили дорожні роботи по вул. Веселинівській під час ДТП. В основу рішення суд поклав сумнівні пояснення свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які є особами зацікавленими у розгляді справи. Суд також прийняв до уваги фото і відео, які надав ОСОБА_1 та які не містили жодних даних щодо дати та часу зйомки. Судом не враховано, що ДТП сталося на крайній лівій смузі дороги національного значення, яка має три смуги, та за 200 м до виїзду на міст через річку Південний Буг, який має одну смугу для проїзду в попутному напрямку. За твердженням апелянта, на даній ділянці дороги крайня ліва смуга є непроїзною частиною дороги, що вказує на те, що дії ОСОБА_1 , а саме порушення ним п.п. 11.2, 11.5, 16.4, 34 ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Крім того, апелянт вказував, що при складанні протоколу йому не було вручено його копію та не надіслано його поштою в подальшому, що є порушенням ст. 254 КУпАП, проте вказана обставина була проігнорована судом першої інстанції. Також, на думку апелянта, поєднання закриття справи з одночасним визнанням особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких двох рішень в одній постанові свідчить про порушення права людини на справедливий суд.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Фролова В.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_1 та його представника- адвоката Рехлецького Р.В., вислухавши пояснення свідка ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Так, згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив строку, передбаченого ст.38 КУпАП, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - з дня його виявлення).

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, відсутня можливість закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення саме за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Як вбачається з оскаржуваної постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. При цьому ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КуПАП.

Проте суд першої інстанції дійшов такого висновку не дотримавшись у повному обсязі вимог закону.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 295782 від 21 серпня 2020 року, згідно із яким 21 серпня 2020 року о 10 год. 02 хв. в. в м. Миколаїв, вул. Клубна,65 на перехресті нерівнозначних доріг вул. Веселинівська та вул. Клубна, керуючи автомобілем Ford Kuga номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу Nissan Primera номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 Б, 16.11 Правил дорожнього руху України, що призвело до механічних пошкодження обох транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення справи.

Вимоги до протоколу про адміністративне порушення, порядок його складання викладені у статтях 254, 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395).

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, встановлені судом першої інстанції зокрема на підставі даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому судом не надано ніякої оцінки доводам ОСОБА_2 , що копія протоколу про адміністративне правопорушення не була йому вручена. Так, з матеріалів справи вбачається, що обидва екземпляри протоколу про адміністративне правопорушення (оригінал та його копія) знаходяться в матеріалах справи (а.с. 1, 2), що свідчить про порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП.

В той же час, вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи , яка склала протокол та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та вчиняти процесуальні дії , обов`язок вчинити які за законом покладено на відповідну уповноважену особу, яка висуває обвинувачення та складає протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен був вирішити питання про те, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних про вручення копії протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та ознайомлення зі змістом протоколу є правовою підставою для повернення матеріалів для належного оформлення та виконання вимог ч.2 ст. 254 КУпАП, оскільки свідчить про істотне порушення права на захист.

Зазначені недоліки протоколу залишились поза увагою суду першої інстанції, та враховуючи стадію, на якій знаходиться розгляд справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, не можуть бути усунені апеляційним судом.

Приписами частин 1-3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Невручення копії протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності свідчить про істотне порушення права на захист і є безумовною підставою для скасування рішення про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

З наведених вище мотивів та, враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених в цьому протоколі обставин.

За таких обставин, не можуть бути прийняті до уваги посилання ОСОБА_2 на висновки судового експерта Чернявського А.І. від 15.04.2021 року, що був складений на замовлення апелянта та наданий до суду апеляційної інстанції.

До того ж вказаний висновок експерта стосується відповідності дій водія Ford Kuga НОМЕР_1 вимогам п.16.12 Правил дорожнього руху України, тоді як протокол про адміністративне правопорушення було складено за порушення ОСОБА_2 п. 16.11. ПДР.

Доводи апелянта, що ДТП сталося з вини водія автомобіля Nissan Primera НОМЕР_2 , яким були порушені Правила дорожнього руху, також не можуть бути враховані, оскільки за змістом статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки щодо правопорушника і підставою для її розгляду є протокол про адміністративне правопорушення, тобто справа розглядається в межах протоколу про адміністративне правопорушення. Тоді як протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не складався.

Оскільки не з усіма доводами апеляційної скарги можна погодитись, то вона підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2021 року відносно ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Коломієць