Справа № 503/343/21
Провадження №3/503/240/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 443 КУпАП,

встановив:

18 лютого 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 087336, згідно змісту якого 18.02.2021 року о 14.10 годині ОСОБА_1 перебував в м. Кодима на вул. Соборній на автобусній зупинці без документів, що посвідчують особу, чим порушив пункт 2.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 443 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином з урахуванням строку, передбаченого ст. 277-2 КУпАП, про що свідчить відповідна розписка останнього від 31.03.2021 року. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка ОСОБА_1 на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, в судовому засіданні, що відбулося 31.03.2021 року ОСОБА_1 визнав, що знаходився на автобусній зупинці в м. Кодима без документів, розкаявся у вчиненому ним адміністративному правопорушенні, зазначивши, що немає інвалідності та дітей, які б перебували на його утриманні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Диспозиція ч.1 ст. 443 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно підпункту 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 (із відповідними змінами), на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

В свою чергу вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та отриманими доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 087336 від 18.02.2021 року (а.с.2), рапортом працівника поліції від 18.02.2021 року зареєстрованим в журналі ЄО за № 469 (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.02.2021 року (а.с.4), а також особистими поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним усно під час судового засідання, що проводилося 31.03.2021 року.

Водночас із зазначеним суд враховує ті обставини, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 13.04.2021 року за № 293/м/15-32-76 та відомостей за формою ОК-5 Пенсійного фонду України від 20.04.2021 року, ОСОБА_1 в період з 3 кварталу 2016 року по 1 квартал 2020 року не отримував доходів.

Відповідно до положень ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, у відповідності до положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, і беручи до уваги, що вчинене адміністративне правопорушення можливо визнати малозначним, суд вважає за необхідне звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно вимог ч.2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи. У зв`язку з чим суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 22, 23, 33-35, 443 ч.1, 213, 221, 246, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 443 КУпАП, і обмежитись оголошенням йому усного зауваження.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко