Провадження № 3/761/6581/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мартинов Євген Олександрович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП, -

у с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 12 червня 2021 року серії ААБ № 192879, 12 червня 2021 року о 22 годині 00 хвилин по вул. Дорогожицька, 8-А в м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Toyota Land Cruіser, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» - результат тесту 1,60 %0), чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в черговий раз не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

Протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 про що свідчить його підпис, отже останньому було відомо про існування судового провадження відносно нього.

Крім цього, в судове засідання, яке було призначено о 08 годині 30 хвилин 14 липня 2021 року, ОСОБА_1 не з`явився, та на адресу суду надіслав повідомлення (вх. № 66591 від 14 липня 2021 року) про відкладення судового розгляду у зв`язку з його хворобою. Вказане клопотання було задоволено судом та, з урахуванням повідомлення ОСОБА_1 , судовий розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення відкладено до 09 години 00 хвилин 19 серпня 2021 року.

Проте, на переконання суду, у подальшому, зловживаючи своїми правами, ОСОБА_1 не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження.

З огляду на викладене, судом не встановлено поважності причини неявки ОСОБА_1 19 серпня 2021 року до суду, що на переконання суду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративної справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та доказам, долученим до матеріалів, за відсутності останнього.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 192879 від 12 червня 2021 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який склав 1,60 %0 алкоголю в крові, сд-диск із відеозаписом, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Toyota Land Cruіser, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхавши на червоний сигнал світлофора, був зупинений інспекторами УПП у м. Києві та, в ході спілкування з водієм, останні виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 , поводячи себе зухвало по відношенню до співробітників поліції, погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», результат якого склав 1,60 %0 алкоголю в крові, що у вісім разів перевищує допустиму норму.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши наявні докази у матеріалах справи, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України та в діях останнього вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку з чим він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції зазначеної статті.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, ч. 1 ст. 130, 307, 308, 317 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (протокол серії ААБ № 192879 від 12 червня 2021 року).

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи правопорушника або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова суду підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Мартинов Є.О.