ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3806/21Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І.
Провадження № 33/817/201/21 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Шкільняка Б.М. та представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Вальчук М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шкільняка Б.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_3 . До адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 11 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

Згідно з даною постановою, 31 січня 2021 року о 23.00 год. в м. Тернополі по вул. Руська водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Infiniti QX 50 д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись дорогою, що має по дві смуги для руху в кожному напрямку, не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою та її зміною, внаслідок чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Mazda НОМЕР_2 , котрий під керуванням водія ОСОБА_2 рухався в зустрічному напрямку. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3 (б), 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шкільняк Б.М., не оскаржуючи постанову в частині доведеності вини та кваліфікації дій, просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року змінити в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Вважає, накладене стягнення необгрунтованим та надто суворим, посилаючись на те, що судом було враховано лише характер вчиненого правопорушення та обставини, за яких воно було вчинене, проте не взято до уваги дані про особу порушника, його ставлення до вчиненого правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, не заперечував своєї винуватості у даному ДТП, проживає разом із батьками пенсіонерами в с. Підгороднє Тернопільського району, а тому позбавлення його права керування транспортним засобом негативно вплине на його сім`ю, оскільки він єдиний має посвідчення водія та воно йому потрібне, зокрема з метою придбання продуктів харчування, медикаментів та для транспортування батьків в медичні установи.

Крім того, відповідальність ОСОБА_1 , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та який повністю компенсує спричинені ДТП збитки.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 не був присутнім при винесені постанови суду, оскільки не повідомлявся про дату та час судового розгляду та копії постанови ним не отримувалось, а про її наявність дізнався 22.03.2021 року з ЄРСР.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити та представника потерпілого, яка проти задоволення скарги заперечила, приходжу до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, а висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зміни накладеного стягнення є обгрунтованими.

Згідно статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобіганя вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція статті 124 КУпАП, передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України.

Встановлено, що при визначенні виду стягнення суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведені вимоги закону і не мотивував застосування виду стягнення позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, хоча у справі відсутні обставини, що обтяжують відповідальність.

Також, судом не в повній мірі враховано відомості про особу, яку притягнуто до адмінвідповідальності, а саме те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, не заперечував своєї винуватості у даному ДТП, вину у вчиненні адмінправопорушення визнав і щиро розкаявся, проживає разом із батьками пенсіонерами в с. Підгороднє Тернопільського району, а тому позбавлення його права керування транспортним засобом негативно вплине на його сім`ю, оскільки він єдиний має посвідчення водія та воно йому потрібне, зокрема з метою придбання продуктів харчування, медикаментів та для транспортування батьків в медичні установи.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що в даному випадку є законні підстави для зміни адміністративного стягнення і пом`якшення адміністративного стягнення, а в решті оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Крім того, вважаю поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому клопотання апелянта про його поновлення слід задовольнити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шкільняка Б.М. - задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Вважати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн.

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя