Справа № 189/339/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

02.09.2021року смт. Покровське Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Єдаменко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №482676 від 17.03.2021 року, відповідно до якого 17.03.2021 року, о 12 годині 20 хвилин, в смт. Покровське по вул. Соборна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21011 д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, порушення координації, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 , відмовився. Факт відмови підтверджується записом з нагрудної камери.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП за ознакою повторності.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв та клопотань до суду не подавав.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи і, як наслідок, сплив строку, передбаченого законом для притягнення особи до адміністративної відповідальності, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя, дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Станом на 17.03.2021 року стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням змін внесених Законом України № 1231-IX від 16.02.2021 року, викладена в наступній редакції: «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника».

Суду наданий диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого чітко вбачається, що 17.03.2021 року ОСОБА_1 не здійснив зупинку транспортного засобу, на вимогу працівників поліції, а пізніше відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №482676 від 17.03.2021 року, відеозапису з нагрудної камери та інших письмових доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, ОСОБА_1 17.03.2021 року відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області №189/1275/19 (3/189/341/19) від 15.08.2019 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (копія постанови, а. с. 11-12).

Судом також встановлено, що постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області №189/1072/20 (3/189/485/20) від 07.10.2020 року ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП (копія постанови, а. с. 7).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 протягом року був двічі притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , пов`язаних з відмовою 17.03.2021 року від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, вбачаються ознаки повторності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення доведена повністю, правопорушник підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення нових правопорушень.

Обставини, що пом`якшують відповідальність відповідно до ст. 34 КУпАП, судом не встановлені.

Обставини, що обтяжують відповідальність відповідно до ст. 35 КУпАП, судом не встановлені.

Тому суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами, та з конфіскацією транспортного засобу який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

З огляду на вище викладене та керуючись ст. ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130, 251, 252, 283-285, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча гривень) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Конфіскувати транспортний засіб, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 )

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок), (отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України(ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк звернення постанови до виконання - три місяці з моменту набрання виконавчим документом законної сили.

Суддя І.В. Єдаменко