Дата документу 27.04.2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Честнєйша Ю.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

15.04.2021 о 13 годині 55 хвилин на 420 км а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта ОСОБА_1 керував автомобілем ЗІЛ 431610, д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зініці, які не реагують на світло, сповільненість мови, неприродна блідість). Від проходження огляду у закладі охорони здоров`я для встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені вказаного адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що він не відмовлявся від проходження огляду у закладі охорони здоров`я для встановлення стану наркотичного сп`яніння, однак після перегляду у судовому засіданні доданого до матеріалів справи диску з відеозаписом вчиненого правопорушення вину визнав та просив не накладати на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки у нього відсутні кошти на його сплату. Просив призначити йому стягнення у виді адміністративного арешту.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності..

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Складений працівником поліції протокол відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Здійснення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №160785 від 15.04.2021; рапортом інспектора СРПП Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області від 15.04.2021; направленням на огляд водія транспортного засобу; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; розпискою ОСОБА_4 про зобов`язання доставки автомобіля ЗІЛ 431610, д/н НОМЕР_2 на місце стоянки; диском з відеозаписом події, який був досліджений в ході судового розгляду, на якому зафіксовано момент, коли ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд у закладі охорони здоров`я для встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 15.04.2021 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, був підданий адміністративному стягненню у виді накладення штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, справа №937/3150/21.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, згідно якої передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушення, передбачених ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Призначаючи адміністративне стягнення суд керується насамперед вимогами ст.23 КУпАП, згідно яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу порушника, обставини вчинення ним правопорушення, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини у справі, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті у виді адміністративного арешту, з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно зі ст. 41 Конституції України (норма прямої дії), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

За таких обставин, суд вважає за неможливе застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , належить іншій особі.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі п.5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33, 40-1, 130 ч.2, 283, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок (рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «Судовий збір»).

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Ю.О. Честнєйша