ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4376/21 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження № 33/807/538/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого охоронцем в АТ «Айс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобами на строк шість місяців, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 26 травня 2021 року приблизно о 15.30 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по вул. Чарівна біля будинку №46А у м. Запоріжжя, не переконався у тому, що це не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою через порушення норм процесуального і матеріального права.

В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції справу розглянув за відсутності апелянта, що на його думку свідчить про істотне порушення ст. 268 КУпАП.

Крім того, зазначає, що у матеріалах справи міститься довідка про доставку СМС-повідомлення, в якому вказано номер телефону, який йому не належить.

Вважає, що вказані обставини свідчать про неналежне сповіщення про розгляд справи.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які дають підстави стверджувати про його винуватість, оскільки схема ДТП апелянтом не підписана та не фіксує всіх обставин події.

Також матеріали не містять відомостей, що співробітник поліції вжив заходів для розшуку транспортного засобу, який зник з місця ДТП.

Письмові пояснення свідків також є суперечливими та такими, що не вказують на його винуватість.

Просить суд апеляційної інстанції постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив постанову судді скасувати, а провадження закрити; потерпілого ОСОБА_2 , який вважав, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим; допитавши за клопотанням потерпілого свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та ін.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі, оскільки проаналізував усі докази у їх сукупності, та дав їм належну оцінку і встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Визнаючи ОСОБА_1 винним суд першої інстанції послався на письмові докази, які містяться в матеріалах справи, надавши їм належну правову оцінку.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АББ №266163 від 26 травня 2021 року (а.с.1) зазначено, що гр. ОСОБА_1 26 травня 2021 року о 15 годині 30 хвилин за адресою: Запоріжжя, вул. Чарівна, 46а, керуючи автомобілем ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_3 у дворі, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Пунктом 10.9 ПДР України передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Таким чином, суд оцінює вказаний документ з іншими доказами, якими можливо встановити, що водій ОСОБА_1 допустив зіткнення, оскільки проігнорував вимоги п.10.9 ПДР України.

Так, суд апеляційної інстанції щодо вказаного висновку, виходить з таких доказів:

зі схеми місця ДТП (а.с.3) вбачається розташування автомобіля потерпілого у відношенні до розташування об`єктів дорожньої інфраструктури та завданих механічних ушкоджень внаслідок ДТП;

з письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , який пояснив, що 26 травня 2021 року о 17 годині 25 хвилин він вийшов зі свого будинку, за адресою АДРЕСА_2 та підійшов до свого автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після чого помітив записку на лобовому склі автомобіля в якій вказано, що автомобілю завдано механічних ушкоджень внаслідок дії іншого водія. Оглянувши автомобіль побачив, що праве переднє крило має механічні ушкодження. Зателефонувавши за номером, який було вказано у записці, чоловік представився ОСОБА_3 , та пояснив, що перебуваючи на балконі свого помешкання, побачив, як автомобіль червоного кольору ВАЗ 21093, дн. НОМЕР_4 , рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований автомобіль потерпілого, після чого зупинився, оглянув автомобіль та покинув місце пригоди;

із фотосвітлин з місця пригоди (а.с.6) вбачається, що автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньої-транспортної пригоди;

з копії записки свідка ОСОБА_3 (а.с.11), в якій вказано, що гр. ОСОБА_3 бачив обставини дорожньої-транспортної пригоди.

Під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції було допитано ОСОБА_1 , який пояснив суду, що 26 травня 2021 року він дійсно перебував в будинку АДРЕСА_2 . Після чого поїхав. Через деякий час йому повідомили, що він скоїв ДТП, хоча документи в справі складали без нього, автомобіль ВАЗ не досліджували.

Потерпілий ОСОБА_2 під час апеляційного перегляду вказав, що ОСОБА_1 під час події вину не оспорював та запевняв, що відшкодує нанесені збитки. Надав відомості до страхової компанії, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 страхова компанія надала пам`ятки під час страхової події.

Під час перегляду справи, за ініціативи потерпілого виникла необхідність в дослідження всіх обставин події, в тому числі дослідженні записки свідка та його допиті.

Так, під час судового розгляду було досліджено копію записки від свідка ОСОБА_3 в якій вказано, що він бачив обставини події 26 травня 2021 року (а.с. 11).

Під час допиту свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду 26 серпня 2021 року він покарав, що 26 травня 2021 року, перебуваючи на балконі свого помешкання за адресою: АДРЕСА_3 (2 поверх будинку) побачив, що автомобіль ВАЗ д.н. НОМЕР_4 , рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення із автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після чого водій автомобіля ВАЗ вийшов із салону, оглянув автомобіль та залишив місце пригоди.

В судовому засідання свідок ОСОБА_3 показав, що після вказаної події він на лобовому склі автомобіля «Opel Astra» залишив письмову записку з приводу вказаної події та номер свого телефону.

Враховуючи викладене, суд апеляційної дійшов до висновку, що можливо встановити такий механізм скоєння дорожньо-транспортної пригоди: 26 травня 2021 року водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ «21093» д.н. НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом проігнорував вимоги п.10.9 ПДР України, здійснив зіткнення з автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого є ОСОБА_2 .

Доводи апелянта про розгляд справи за його відсутності, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Окрім того, суд вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення (підтверджується особистим підписом у протоколі в графах «зі змістом протоколу ознайомлений, копію отримав, внесені про мене дані правильні»), розгляду справи в суді (підписом у графі протоколу «ознайомлений з місцем та часом розгляду справи») (а.с.1).

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв`язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП.

Велика палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Крім того, в п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд наголошує, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що розгляд справи за відсутністю ОСОБА_1 не є порушенням прав і свобод останнього та не є підставою для скасування судового рішення в цій справі.

Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто, адміністративному правопорушенню властиві такі загально-правові ознаки, як протиправність дій, суспільна шкідливість, винуватість, караність за порушення встановленого порядку.

Враховуючи матеріали справи та особу порушника, суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, що ОСОБА_1 , будучи водієм та знаючи ПДР України, в супереч вимогам п.10.9 ПДР України скоїв зіткнення з автомобілем, після чого усвідомлюючи шкідливість своїх дій, нехтуючи повагою до інших учасників ДТП, зник з місця пригоди, що свідчить про підвищену суспільну шкідливість і неможливість призначення стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Отже, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керуванням всіма видами транспортних засобів на строк шість місяців, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/4376/21