ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/236/21Головуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 33/817/208/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши в м. Тернополі з участю представника особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 , - адвоката Данильчука Н. Б., адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. в дохід держави.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова місцевого суду є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому рішення судді підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі посилається на те, що жодних свідків на місці зупинки транспортного засобу не було та ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №008707 від 08.01.2021 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та в матеріалах справи відсутні дані, що відеозапис, наявний в адміністративних матеріалах, проведений спеціальним технічним засобом, який входить до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень ПДР.

Посилається на постанову ВС КАС від 15 листопада 2018 р. в рамках справи №524/5536/17, в якій колегія суду дійшла висновку, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм ПДР, не може вважатись належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Зазначає, що місцевий суд безпідставно як на доказ його вини послався на письмові пояснення свідків, не допитавши їх при цьому безпосередньо в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає, що їхні письмові пояснення не можуть бути беззаперечним доказом.

Одним із доводів апелянта є те, що останній не був присутній в місцевому суді під час розгляду адміністративних матеріалів щодо нього, та те, що суддя місцевого суду не розглянув його клопотання щодо направлення справи для розгляду в Борщівський районний суд Тернопільської області.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника особи, що притягується до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Данильчука Н. Б.? який просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, прихожу до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 08 січня 2021 року о 02 годині 45 хвилин ОСОБА_1 , керуючи в с. Новосілка по вул. Центральна Чортківського району Тернопільської області автомобілем марки ВАЗ, модель 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився в присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається із рапорту інспектора СРПП відділення поліції №4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції І. Пастуха, 08.01.2021 близько 02:45 год. в с. Новосілка ним був виявлений транспортний засіб марки ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався з порушенням ПДР, а саме у темну пору доби не працювали лампи задніх габаритних ліхтарів, чим були порушені п. п. 31.4.3 ПДР України.

За даним фактом інспектором поліції була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №298493 за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №008707 від 08 січня 2021 року, складеного начальником СРПП №3 Заліщицького ВП ГУНП в Тернопільській обл. старшим лейтенантом поліції Пастухом І. І., 08 січня 2021 року о 02 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ-21063 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена: письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу - газоаналізатора Drager Alcotest 6810 та в медичному закладі, від чого останній відмовився в категоричній формі; відеозаписом, що долучений до матеріалів справи.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так і з матеріалами справи.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокатом Данильчуком Н. Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , було заявлено клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні.

У даному клопотанні адвоката Данильчука Н. Б. суддею апеляційного суду відмовлено з огляду на те, що воно є безпідставним.

Підписані власноручно свідками пояснення свідчать про те, що саме у їх присутності водій категорично відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» та в медичному закладі.

Вказані вище письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають.

Також, наведені в апеляційній скарзі доводи про незаконність постанови суду у зв`язку з тим, що судом першої інстанції не допитано свідків, є безпідставними, оскільки зазначені апелянтом відомості не викликані необхідністю з`ясування безпосередньо у свідків таких обставин, які з достовірністю встановлені здобутими по справі вищенаведеними доказами.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні дані, що відеозапис, наявний в адміністративних матеріалах, проведений спеціальним технічним засобом, який входить до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень ПДР, спростовується наступним.

В матеріалах справи міститься інформація щодо використання працівниками Заліщицького ВП технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, наданої заступником начальника відділення поліції №4 (м. Заліщики) майором поліції Т. Кривундяком ( а. с. 3).

Згідно даної інформації відповідно до ст. 40 Закону України Про Національну поліцію щодо застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки для забезпечення публічної безпеки і порядку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, застосовуються наступні прилади, які здійснюють фіксацію не автоматичному режимі:

відеореєстратор (пристрій із службового автомобіля) Sony SMX 322 NTK 96655

нагрудні відео камери BOBLOV DMT 4 DS №0014 та BOBLOV DMT 9 №90780.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026 Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису працівники Національної поліції мають право використовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки.

Крім цього, посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про серійний номер технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, на увагу не заслуговують, оскільки чинний КУпАП такої вимоги не містить (ст. 256 КУпАП). Ці вимоги стосуються лише випадків, передбачених ст. 283 КУпАП (зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення).

Доводи апелянта про те, що місцевий суд не розглянув його клопотання про направлення справи для розгляду в Борщівський районний суд Тернопільської області, спростовуються наступним.

Суддею апеляційного суду встановлено, що вищезазначене клопотання ОСОБА_1 надсилав на адресу місцевого суду за допомогою поштового зв`язку. Дане клопотання зареєстроване Заліщицьким районним судом Тернопільської обл. 17.03.2021 згідно штампу суду за №723, тобто після того, як суддя місцевого суду постановив рішення у справі, а саме 16.03.2021.

Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, інших доказів, які б могли поставити під сумнів рішення суду першої інстанції, не надано.

Таким чином, приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено суддею з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованості накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається.

За таких обставин постанова судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської обл. від 16 березня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя