КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи : 357/9131/20
Номер провадження : 33/824/232/2021
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 січня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суддіБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 07 вересня 2020 року о 09 год. 33 хв., на а/д 0/100216 Біла Церква - Глибічка 3 км, керував транспортним засобом - мопедом марки «HondaTact», д.н.з. відсутній, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager 6810, результат якого 0,93 проміле, в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2020 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, викладені в ній висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, як зазначає апелянт, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він мопедом не керував, а лише вів у руках, у зв`язку з його технічною несправністю. Натомість жодних доказів на підтвердження того, що апелянт керував мопедом, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, але суд першої інстанції не надав даним обставинам належної оцінки.

На думку апелянта, суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо дотримання співробітниками поліції процедури огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений поліцейським з порушенням ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки за результатами огляду не складений акт огляду; інспектором не оформлено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу або швидкість реакції, і таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, а суд у свою чергу, помилково зробив невірний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає апелянт і про те, що його, як водія не було відсторонено від керування, у що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на висновок судді про те, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 а ПДР України підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, зокрема відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 511117 від 07.09.2020, висновком Drager 6810, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (результат тесту 0,93%), направленням на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння,суд апеляційної інстанції не може з ним погодитися, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, наведені в оскаржуваній постанові докази не можуть бути визнані такими, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, оскільки вони були отримані з істотними порушеннями вимог закону та відомчих нормативних актів, якими повинен був керуватися поліцейський під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Зокрема, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути притягнуто не будь-яку особу, яка досягла на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку, а лише особу, яка керує транспортним засобом.

Незважаючи на вказані вимоги закону, а також положення ч. 2 ст. 251 КУпАП про те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, в матеріалах справи відсутні, а в оскаржуваному судовому рішенні не наведено беззаперечних доказів,які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом - мопедом марки «Honda Tact», за вказаних у постанові обставин, та спростовували твердження останнього про те, що він котив його руками, так як мопед був технічно несправний.

Враховуючи те, що матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, сам по собі факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння не може служити підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не являвся водієм у розумінні ПДР України та не підлягав огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог закону та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735).

Більш того, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено з істотними порушеннями вимог Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, п. 2 Розділу І якої прямо передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Крім того, як передбачено п.10 Розділу ІІ. вказаної вище Інструкції, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2 Інструкції) (далі - акт огляду). Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Всупереч зазначеним вище вимогам Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, поліцейський, не зібравши та не долучивши до справи доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зокрема мопедом, не тільки провів його огляд на стан алкогольного сп`яніння без достатніх на то підстав, а й не склав та не долучив до протоколу про адміністративне правопорушення необхідних документів, зокрема акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

За таких обставин, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 , так само як і роздруківка з приладу Drager 6810 з результатом тесту, на якому неможливо прочитати будь-яких даних, в тому числі номеру приладу та дати його останньої повірки, не можуть служити належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що ж стосується письмових пояснень свідків, у присутності яких проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, які не допитувалися в судовому засіданні, то суддя обґрунтовано зазначила у своїй постанові про те, що вони не можуть бути прийняті як допустимі докази винуватості особи.

До того ж, вказані свідки не були очевидцями того, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зокрема мопедом, за вказаних у протоколі обставин, а тому їх пояснень недостатньо для висновку про те, що ОСОБА_2 керував вказаним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вищенаведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що рішення судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може бути визнане законним та обґрунтованим, оскільки воно не ґрунтується на належних та допустимих доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягаєзадоволенню, а постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2020 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Ларіна О.В.