ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1376/21 Справа № 206/2361/21 Суддя у 1-й інстанції - Плінська А. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в сумі 454 гривні.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 20.05.2021 року о 10-39 год. в м. Дніпро по вул. Томська, 280 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2103, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння. У встановленому законом порядку в присутності двох свідків водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КЗ ОМПЦ ЛЗ ДОР, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності, оскільки він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, був абсолютно тверезий, проте не мав змоги проїхати до лікарні для медичного огляду, у зв`язку з тим, що поспішав до своєї дружини привезти ліки, яка дуже погано себе відчувала. Зазначає, що інспектор поліції йому роз`яснив, що він може самостійно пройти обстеження протягом двох годин з моменту складення протоколу, дав йому направлення і він протягом двох годин пройшов такий огляд. Стверджує, що він не мав жодних ознак сп`яніння, що підтверджується відеозаписом і що його автомобіль безпідставно зупинили працівники поліції.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити, а постанову суду скасувати як незаконну, зазначив, що він самостійно пройшов медичний огляд та отримав висновок, що був тверезий, також повідомив, що ніколи не отримував посвідчення водія та просив скасувати позбавлення права керування транспортним засобом.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, які зводились до того, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння, про що самостійно отримав медичний висновок, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону суд дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 ґрунтуються на доказах, належним чином досліджених в суді першої інстанції, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 109015 від 20.05.2021 р., складеного уповноваженою посадовою особою у встановленому законом порядку; рапортом у якому зазначено, що 20 травня 2021 року о 09-58 год. за адресою: м. Дніпро, вул.. Томська,280 було зупинено транспортний засіб ВАЗ-2103, номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія цього транспортного засобу були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків водій ОСОБА_1 відмовився; відеозаписом на якому зафіксовано, як водію ОСОБА_1 працівниками поліції пропонувалось пройти огляд в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, на що він відмовився; письмовими пояснення свідків у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; направленням на огляд водія ОСОБА_1 від 20.05.2021 року транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; поясненнями ОСОБА_1 , який пояснив, що спочатку погодився пройти огляд в медичному закладі за участю поліцейських, проте в подальшому відмовився, з мотивів, що він самостійно поїде до лікарні та пройде огляд.

Апеляційний суд вважає належною правову оцінку суду першої інстанції висновку з КП «Обласного медичного психіатричного центру з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР, що долучений до матеріалів справи, згідно якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Апеляційний суд зауважує, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 та постанова суду першої інстанції винесені, у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто за порушення ним п. 2.5 ПДР України, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто порушення п. 2.9 ПДР України, за яке також передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, за змістом ч. ч. 4, 5 ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. п. 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Таким чином, проходження огляду на стан сп`яніння, в даному випадку наркотичного, в закладі охорони здоров`я без присутності поліцейського, є таким, що проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та є недійсним в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи зазначені положення закону, суд апеляційної інстанції вважає належними, допустимими та достовірними докази на які суд першої інстанції послався в оскарженій постанові і вважає їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому обґрунтовано визнав недопустимим доказом медичний висновок, долучений ОСОБА_1 і таке рішення відповідає вимогам ст. 266 КУпАП.

Під час дослідження матеріалів справи, зокрема відеозаписів події правопорушення, апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та Інструкцій, затверджених спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року та наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, які мали б наслідок закриття провадження у справі.

Інші аргументи апеляційної скарги є формальними та такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.

Отже, при розгляді справи порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас доводи апеляційної скарги про безпідставність призначення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 ніколи не отримував посвідчення про право керування транспортними засобами, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими.

Згідно з відповіддю Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області від 01.09.2021 року за Вих. № 14379с41/19/2021, гр. ОСОБА_1 відповідно до бази даних «НАІС» не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративні стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 4 ч. 8, ч. 9 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про зміну постанови суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення.

Іншого неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині накладенні адміністративного стягнення змінити.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун