КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/3146/2021
Справа 364/1131/20 Головуючий в суді І інстанції Макаренко Л.А.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю захисника Святини Ігоря Андрійовича, представника потерпілої особи Підчасюка Валерія Юрійовича, розглянувши справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран-Мисливство» на постанову судді Володарського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу № ААБ 000353 від 20 листопада 2020 року, складеного державним міжрайонним мисливствознавцем ОСОБА_4 в адміністративній будівлі Державного підприємства «Білоцерківський лісгосп» відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 85 ч. 2 КУпАП тим, що о 22 год. 45 хв. 29 жовтня 2019 року проводив незаконне полювання з рушницею спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у мисливських угіддях Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран-Мисливство» на полі Матвіївської сільської ради, було незаконно добуто трьох оленів європейських, завдано матеріальної шкоди 180000 грн. згідно таксобчислення розміру відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання, що є порушенням ст. 23 Закону України «Про тваринний світ» і ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (а. с. 164 т. 1).

Постановою судді Володарського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Гран-Мисливство» (далі - ТОВ «Гран-Мисливство») як потерпілим у справі подано апеляційну скаргу на постанову судді Володарського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена потерпілим, яким ТОВ «Гран-Мисливство» вважається як користувач мисливських угідь, що підтверджується договором про умови ведення мисливського господарства, укладеним 28 березня 2011 року з Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, за умовами якого скаржник отримав у користування мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 26,5 тис.га, в тому числі розташовані на земельних ділянках ДП «Білоцерківський лісгосп». Враховуючи обставини справи, ТОВ «Гран Мисливство» було завдано матеріальні збитки у розмірі 180000 грн. внаслідок здійснення ОСОБА_1 незаконного полювання в мисливських угіддях, тому скаржник набуває процесуального статусу потерпілого.

Зазначив, що всупереч вимог ст. 7, 278, 269 КУпАП ТОВ «Гран-Мисливство» не було сповіщено про час і місце розгляду справи, внаслідок чого він був позбавлений можливості захищати свої права.

Вважав, що суд використав формальний підхід, сконцентрувавшись лише на формі та змісті протоколу про адміністративне правопорушення, судом не було досліджено та безпідставно залишено поза увагою, що 1) згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було затримано на території мисливського угіддя із рушницею у нічний час, що вже само по собі є порушенням, оскільки в Україні діє заборона на полювання у нічний час; 2) ОСОБА_1 був затриманий не просто з рушницею, а поряд із тілами вбитих тварин, які стали наслідком його нічного полювання, і даний факт знайшов своє відображення у відповідному протоколі; 3) факт полювання та вбивства тварин ОСОБА_1 уже був доведений під час кримінального провадження Володарського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області, яке було закрите лише в силу малозначності діяння, тобто шкода, яка була заподіяна, не перевищила 250 неоподатковуваних мінімумів доходу громадян; 4) показання свідків, які були безпосередніми очевидцями затримання ОСОБА_1 із зброєю та вбитими тваринами.

Вказував, що судом першої інстанції під час дослідження форми протоколу невірно застосовані норми КУпАП та лісового законодавства. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2, 5 ст. 85 КУпАП, відповідна норма є й у Законі України «Про мисливське господарство та полювання», п. 6 ст. 39 якого прямо вказує, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, відповідно до законодавства мають право складати протоколи про порушення полювання, інших встановлених цим законом вимог. У тій же статті закону передбачається, що права щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення поширюються також на державних районних мисливствознавців, головних лісничих, лісничих, головних мисливствознавців та мисливствознавців держлісгоспів, інших державних лісогосподарських підприємств, а також державних лісомисливських та державних мисливських господарств.

Особа, яка склала протокол відносно ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , займає посаду міжрайонного мисливствознавця Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, яке є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства - Державного комітету лісового господарства України, і таким чином у силу свого правового статусу та займаної посади, а також посадової інструкції, має право на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Взяття судом під сумнів його повноважень лише з тих підстав, що посада міжрайонного мисливствознавця не значиться в переліку осіб, визначених ст. 39 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», які мають право складати протоколи, на думку скаржника, є формальним підходом до вирішення питання.

Не погоджувався з висновками суду щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення формі, встановленій Інструкцією з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Державного комітету лісового господарства України 31 серпня 2010 року № 262, посилаючись на те, що всі вимоги до складення протоколу про адміністративне правопорушення та його змісту викладені у ст. 256 КУпАП та дотримані при складанні протоколу. Суть адміністративного правопорушення згідно протоколу полягає в порушенні правил полювання, що мало наслідком добування тварин (ч. 2 ст. 85 КУпАП), що і зазначено в протоколі.

Спростовував твердження суду щодо відсутності викладення суті адміністративного правопорушення, адже в протоколі чітко вказано, що внаслідок незаконного полювання було добуто три оленя, чим завдано матеріальних збитків.

Вважав, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст. 280 КУпАП щодо обставин, які зобов`язаний з`ясувати орган чи посадова особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення, адже наведені обставини підтверджуються доказами, які мали бути досліджені судом, зокрема матеріалами кримінального провадження.

Просив долучити до матеріалів справи докази, які не досліджувалися раніше - договори від 23 березня 2011 року про умови ведення мисливського господарства, а також від 18 лютого 2016 року, укладений між ТОВ «Гран-Мисливство» та ДП «Білоцерківський лісгосп».

Просив визнати ТОВ «Гран-Мисливство» як потерпілого у справі № 364/1131/20, прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати постанову Володарського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року, справа № 364/1131/20 та прийняти нове рішення, яким визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та притягнути його до адміністративної відповідальності.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що апелянт, як потерпілий, участі в судовому засіданні не приймав, як сторона по справі судом залучений не був, повідомлення про час і місце розгляду справи, а також копія постанови суду йому не направлялися, і про існування постанови він дізнався лише 07 червня 2021 року, отримавши листа від ДП «Білоцерківський лісгосп».

Від захисника ОСОБА_1 - адвоката Святини І.А. надійшла правова позиція щодо апеляційної скарги ТОВ «Гран-Мисливство», в якій захисник Святина І.А. вказував, що апеляційна скарга подана з порушенням вимог ст. 294 КУпАП, а саме подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, а також наведені в ній доводи є вигаданими і такими, що не підтверджуються матеріалами справи, не ґрунтуються на вимогах діючого КУпАП та іншого законодавства.

Наводив власне правове обґрунтування відсутності в діях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Вказував на наявність протиріч та невідповідностей, які містяться в експертизі № 8-2/1025 від 21 грудня 2019 року, оцінював показання свідків, наявні в матеріалах справи.

З огляду на вказане та відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював полювання, в тому числі з порушенням правил полювання, наслідком якого було добування, знищення тварин - трьох оленів європейських, вважав, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, оскільки матеріалами справи не доведено його винуватість та причетність до вчинення цього адміністративного правопорушення. Отже, станом на 29 жовтня 2019 року (22 листопада 2020 року) в діях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, а отже і склад адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Володарського районного суду Київської області Макаренко Л.А. від 11 травня 2021 року у справі № 364/1131/20 без змін.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства; користувачі мисливських угідь - спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь.

До апеляційної скарги ТОВ «Гран-Мисливство» додано копію договору про умови ведення мисливського господарства, укладеного 28 березня 2011 року з Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, предметом якого є надання ТОВ «Гран-Мисливство» (користувач мисливських угідь) терміном до 24 березня 2060 року мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 26,5 тис.га. (а. с. 6 - 8 т. 2), а також копію договору користування земельними угіддями № 4 від 18 лютого 2016 року, укладеного між постійним користувачем земельних ділянок ДП «Білоцерківське лісове господарство» та користувачем мисливськими угіддями ТОВ «Гран-Мисливство», за умовами якого користувач мисливських угідь зобов`язується вносити плату за користування мисливськими угіддями, які розташовані на земельних ділянках постійного користувача (а. с. 9 - 10 т. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, здійснюється добровільно або за рішенням суду відповідно до законодавства за затвердженими в установленому порядку таксами, а за їх відсутності - за розрахунками користувачів мисливських угідь.

Відповідно до ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що у мисливських угіддях ТОВ «Гран-Мисливство» на полі Матвіївської сільської ради було незаконно добуто трьох оленів європейських, завдано матеріальної шкоди 180000 грн., ТОВ «Гран-Мисливство» набуває процесуального статусу потерпілого і має право оскаржувати постанову судді у справі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи клопотання ТОВ «Гран-Мисливство» про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ТОВ «Гран-Мисливство» пропустило з поважних причин, оскільки участі в розгляді справи не приймало, про дату, час і місце розгляду справи судом першої інстанції не повідомлялось і копія постанови йому направлена не була; копію постанови суду від 11 травня 2021 року апелянт отримав лише 07 червня 2021 року (а. с. 27 т. 2).

За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом в порушення вимог ст. 269 КУпАП було розглянуто справу у відсутності ТОВ «Гран-Мисливство», всупереч положень ч. 1 ст. 277-2 КУпАП не повідомлено його належним чином про дату і місце розгляду справи, чим порушено також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд виходить із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа була розглянута судом за відсутністю потерпілої особи ТОВ «Гран-Мисливство», при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення зазначеної особи про день та час судового розгляду.

За таких обставин, суд першої інстанції припустився порушення права ТОВ «Гран-Мисливство», наданих йому ст. 269, 277-2 КУпАП, позбавивши можливості надати пояснення та здійснити інші дії на свій захист, передбачені вказаною статтею.

Разом з тим, процесуальні права ТОВ «Гран-Мисливство», передбачені вказаною статтею, в повній мірі були поновлені під час апеляційного розгляду.

Так, ТОВ «Гран-Мисливство»,користуючись своїми процесуальними правами, подало апеляційну скаргу на постанову судді Володарського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року, в якій детально виклало доводи щодо її незаконності та необґрунтованості. З метою реалізації права ТОВ «Гран-Мисливство» на доступ до правосуддя апеляційний суд поновив йому строк на апеляційне оскарження постанови і поновив його в правах. Під час апеляційного розгляду справи ТОВ «Гран-Мисливство» користувалося своїми процесуальним правами, зокрема, послугами представника, який 25 червня 2021 року ознайомлювався з матеріалами справи, а за клопотанням іншого представника судове засідання в апеляційному суді, призначене на 05 липня 2021 року, відкладалося на 16 серпня 2021 року, а тому потерпіла особа не позбавлена права на захист та доступ до правосуддя.

В судовому засіданні представник ТОВ «Гран-Мисливство» апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений, про що підтвердив в судовому засіданні його захисник Святина І.А.

Захисник Святина І.А. в судовому засіданні 16 серпня 2021 року заперечував проти апеляційної скарги із наведених вище підстав, що викладені в письмових поясненнях щодо апеляційної скарги.

В судове засідання після оголошення перерви 30 серпня 2021 року (розписка про повідомлення про день та час розгляду справи а. с. 85) захисник не з`явився, направив до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи в зв`язку із його участю в проведенні слідчих дій, доказів поважності неявки в судове засіданні до заяви надано не було.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню та причинам неявки захисника у судове засідання, апеляційний суд приходить до висновку про його необґрунтованість, оскільки клопотання не підтверджене будь-якими доказами.

Відповідно до ч. 4-6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дня до початку судового розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення та положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність захисника Святини І.А., визнавши причини неявки до суду неповажними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «Гран-Мисливство» Підчасюка В.Ю., який підтримав апеляційну скаргу, захисника Святини І.А., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції в порушення вищезазначених вимог не з`ясовані обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки, викладені в постанові Володарського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року про невідповідність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення вимогам і формі, встановленій Інструкцією з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, що, виключає подальше провадження в справі та процесуальну можливість встановлення події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 85 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 85 КУпАП, протоколи мають право складати уповноважені на те посадові особи:

органів Державної прикордонної служби України;

центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері лісового господарства;

центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; служби державної охорони природно-заповідного фонду України.

служби державної охорони природно-заповідного фонду України.

Протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Цей документ є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративне правопорушення, а також кінцевим процесуальним документом за результатами проведеної перевірки, яким закінчується формування справи про адміністративне правопорушення, в ньому зазначається, в тому числі суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність та який дає правові підстави для розгляду справи судом та визначення меж такого розгляду.

Лише на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, покладається обов`язок по збиранню доказів.

Статтею 39 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» визначено права працівників, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Так, посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, відповідно до законодавства мають право:

1) давати обов`язкові до виконання вказівки (приписи) про усунення порушень вимог цього Закону;

2) перевіряти документи на право полювання та добування мисливських тварин в інших цілях, зупиняти транспортні (плавучі) засоби та проводити їх огляд та огляд речей, знарядь полювання, добутої продукції та інших предметів;

3) доставляти осіб, які порушують вимоги цього Закону, до органів Національної поліції, органів місцевого самоврядування;

4) вилучати в осіб, які порушують правила полювання, знаряддя добування тварин, транспортні (плавучі) засоби, обладнання і предмети, що були знаряддям порушень, незаконно добутих тварин та іншу продукцію полювання, а також відповідні документи;

5) проводити фотографування, звукозапис, кіно- та відеозйомку як додаткові заходи для запобігання та розкриття порушень правил полювання та інших вимог, установлених цим Законом;

6) складати протоколи про порушення правил полювання, інших встановлених цим Законом вимог;

7) вільно відвідувати підприємства, установи та організації, які здійснюють добування, утримання, зберігання або переробку мисливських тварин, території та об`єкти природно-заповідного фонду з метою здійснення нагляду за дотриманням вимог законодавства про охорону тваринного світу, ведення мисливського господарства та здійснення полювання;

8) зупиняти чи припиняти полювання та іншу діяльність, що провадиться з порушеннями вимог, установлених цим Законом;

9) визначати розмір збитків, завданих мисливському господарству, за затвердженими таксами та методиками;

10) використовувати під час виконання службових обов`язків попутний транспорт і засоби зв`язку, що належать користувачу мисливських угідь;

11) анулювати видані ними дозволи на полювання та добування мисливських тварин в інших цілях;

12) викликати посадових осіб, громадян України та іноземців для усних або письмових пояснень у зв`язку з порушенням ними вимог цього Закону;

13) перевіряти й безоплатно одержувати від юридичних і фізичних осіб документи з ведення мисливського господарства, мисливського собаківництва, добування, зберігання, утримання, перероблення і реалізації мисливських тварин та продукції полювання;

14) розглядати в установленому законодавством порядку справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з добуванням мисливських тварин, порушенням вимог щодо ведення мисливського господарства, у тому числі користування мисливськими угіддями, і накладати адміністративні стягнення;

15) на стимулювання та матеріально-технічне забезпечення діяльності в установленому законодавством порядку;

16) виконувати інші дії відповідно до законодавства про охорону навколишнього природного середовища і про тваринний світ;

17) використовувати відповідно до законодавства спеціальні засоби.

Права, визначені в пунктах 2-6, 8, 11 та 15 цієї статті, поширюються також на єгерів та посадових осіб користувачів мисливських угідь, уповноважених на охорону державного мисливського фонду (в межах, закріплених за користувачами мисливських угідь). Права, визначені в пунктах 2, 3, 5 та 15 цієї статті, поширюються також на громадських інспекторів з охорони довкілля та громадських мисливських інспекторів. Права, визначені в пунктах 2-6, 8, 14 та 15 цієї статті, поширюються також на державних районних мисливствознавців, головних лісничих, лісничих, головних мисливствознавців та мисливствознавців держлісгоспів, інших державних лісогосподарських підприємств, а також державних лісомисливських та державних мисливських господарств.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення № 22 від 20 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 складено державним міжрайонним мисливознавцем Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_4 , яке відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 12 листопада 2012 року № 401 є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства - Державного комітету лісового господарства України.

Відповідно до пункту 1.5 ч. 1 розділу IV посадової інструкції мисливознавця (державного міжрайонного) затвердженої Київським обласним та по м. Києву управлінням лісового та мисливського господарства від 01 вересня 2011 року, в межах своєї компетенції районний державний мисливознавець має право за результатами перевірок і рейдів у встановленому законом порядку складати акти (протоколи) з констатацією фактів порушення, обсягу нанесених збитків і подавати їх для розгляду у відповідні органи.

Аналіз вищевикладеного надає підстави для висновку, що ОСОБА_4 , будучи державним міжрайонним мисливознавцем Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, в силу наказу про призначення на посаду, штатний розпис та посадову інструкцію, є уповноваженою посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та у силу свого правового статусу і займаної посади є особою, яка, у відповідності до ст. 255 КУпАП, уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 85 КУпАП.

При цьому помилковими є посилання захисника на вимоги ст. 241, 242 КУпАП, оскільки дані норми визначають центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфер лісового господарства ті у сфері мисливського господарства саме щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема ст. 242 цього Кодексу - розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 85 КУпАП, а не щодо коло осіб, які мають право складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відтак, помилковими є висновки суду першої інстанції, що протокол про адміністративне правопорушення № 22 від 20 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 складено неуповноваженою на те особою.

Частиною 2 ст. 85 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про тваринний світ», ст. 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» мисливством вважається вид спеціального використання тваринного світу, яке здійснюється шляхом добування диких звірів та птахів, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах у межах мисливських угідь і які можуть бути об`єктами полювання.

Для організації та ведення мисливського господарства надаються у користування спеціально визначені для цього мисливські угіддя.

Користувачами мисливських угідь можуть бути спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь.

Статтею 22 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку і одержали відповідні документи, що засвідчують право на полювання.

Статтею 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» встановлено, що мисливські тварини - дикі звірі та птахи, що можуть бути об`єктами полювання;

мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства;

незаконно добута продукція полювання - дика тварина чи її частина, добута (відловлена) чи набута будь-яким іншим шляхом з порушенням вимог цього Закону чи інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до нього, що регулюють відносини у сфері користування природними ресурсами України;

полювання - дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах;

продукція полювання - добуті шляхом полювання або придбані (набуті) будь-яким іншим шляхом туші мисливських тварин, їх частини (м`ясо, субпродукти, шкури, роги, черепи, ікла тощо), а також відловлені живі мисливські тварини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» до полювання прирівнюється: перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (не нижче обласного рівня); перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

Згідно ст. 19 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» полювання на самок лані, оленів європейського і плямистого, козулі, лося, муфлона, кабана та їх молодняк, здатний до самостійного існування, може здійснюватися у вересні - грудні.

Строки полювання (конкретна дата відкриття та закриття полювання на певний вид мисливських тварин, дні полювання протягом тижня) та порядок його здійснення, а також норма добування мисливських тварин визначаються користувачем мисливських угідь у межах строків, визначених цим Законом, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями та доводяться користувачами мисливських угідь до відома громадськості.

Статтею 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» забороняється, зокрема: 1) полювати без належного на те дозволу, а саме: без документів, визначених статтею 14 цього Закону; полювання на тварин, які не зазначені у дозволах на добування мисливських тварин або понад встановлену в цих дозволах норму; 2) полювання в заборонених для цього місцях, а саме: на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, де це заборонено відповідно до положень про них; на відтворювальних ділянках (крім відстрілу і відлову хижих та шкідливих тварин); у межах населених пунктів (сіл, селищ, міст), за винятком випадків, передбачених рішеннями Ради міністрів АвтономноїРеспубліки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад; в угіддях, не зазначених у дозволі; на відстані ближче ніж 200 метрів від будівель населеного пункту та окремо розташованих будівель, де можливе перебування людей; 3) полювання у заборонений час, а саме: у не дозволені для полювання строки на відповідні види тварин; у темний період доби (пізніше години після заходу сонця і раніше години до його сходу); 5) транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту у щорічній контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання, а також у дозволі на їх добування;

Дії, зазначені в пунктах 1-8 цієї статті, відповідно до законодавства кваліфікуються як незаконне полювання. Особи, винні у незаконному полюванні, несуть відповідальність згідно із законами.

Виявлені тварини (або їх частини) та знаряддя добування таких тварин, законність набуття яких не підтверджена відповідними документами, вважаються незаконно добутими.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 29 жовтня 2019 року о 22 год. 45 хв. проводив незаконне полювання спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; у мисливських угіддях Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Мисливство» на полі Матвіївської сільської ради, де було незаконно добуто трьох оленів європейських, завдано матеріальної шкоди 180 000 грн. (для обчислення розміру відшкодування збитків завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання).

30 жовтня 2019 року було внесено відомості до ЄРДР за № 0000182 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України, про те, що в ніч на 30 жовтня 2019 року, перебуваючи на території сільськогосподарського поля, яке в межах Матвіївської сільської ради Володарського району Київської області та відноситься до відання мисливського господарства ТОВ «Гран-Мисливство», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 здійснили незаконне полювання, тобто знищення трьох оленів європейських (а. с. 17 т. 1).

В ході досудового розслідування було встановлено, що до порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу та у заборонений час), яке мало наслідком добування тварин, а саме трьох оленів європейських, причетні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Постановою старшого слідчого СВ Володарського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області Демченко О. від 26 жовтня 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000182 від 30 жовтня 2019 року, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину та направлено копію даної постанови та матеріалів кримінального провадження контролюючим органам для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а. с. 5 т. 1).

Така постанова мотивована тим, що в рамках досудового розслідування кримінального провадження встановлено розмір завданої шкоди 180000 гривень, що не є істотною в розумінні диспозиції статті 248 КК України, а тому в діях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відсутні ознаки вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України в силу малозначності діяння, тобто відсутності об`єктивної сторони кримінального правопорушення, в частині завдання істотної шкоди, але мають місце ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, а саме полювання без належного дозволу, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Крім зазначеного, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, доведена наступними доказами:

рапортом інспектора-чергового від 30 жовтня 2019 року (т. 1 а. с. 18 - 19);

протоколом огляду місця події від 30 жовтня 2019 року з фототаблицями (т. 1 а. с. 21 - 32);

розпискою від 30 жовтня 2019 року про отримання на зберігання 3 туш тварин, а саме оленя європейського (т. 1 а. с. 33);

протоколом огляду місця події від 30 жовтня 2019 року з фототаблицями (т. 1 а. с. 35 -39);

протоколом огляду місця події від 30 жовтня 2019 року з фототаблицями (т 1 а. с. 40 - 49);

протоколом огляду місця події 30 жовтня 2019 року (т. 1 а. с. 50 - 52);

протоколом огляду місця події 30 жовтня 2019 року (т. 1 а. с. 53 - 55),

протоколом огляду місця події від 30 жовтня 2019 року (т. 1 а. с. 56 - 58),

протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 30 жовтня 2019 року (т. 1 а. с. 59 - 62),

протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 01 листопада 2019 року (т. 1 а. с. 63 - 66),

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 18 листопада 2019 року (т. 1 а. с. 67 - 70),

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19 листопада 2019 року (т. 1. а. с. 71 - 73),

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14 листопада 2019 року (т. 1 а. с. 74 - 76),

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 21 липня 2019 року (т. 1 а. с. 77 - 80),

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21 липня 2019 року (т. 1 а. с. 82 - 85),

висновком експерта № 8-2/1-25 від 21 грудня 2019 року (т. 1 а. с. 88 - 90),

висновком експерта № 17-2/1057 від 19 листопада 2019 року (т. 1 а. с. 91 - 92),

висновком експертів № 27389/5922 від 31 березня 2020 року (т. 1 а. с. 93 - 96),

роздруківкою з`єднань абонентських номерів (т. 1 а. с. 97 - 109).

Оцінюючи зазначені докази в сукупності, апеляційний суд вважає їх належними та допустимими, у зв`язку з чим приходить до висновку що факт незаконного полювання ОСОБА_1 , наслідком якого стало добування тварин, а саме трьох оленів європейських, повністю підтверджується наданими до апеляційного суду матеріалами.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, та необхідність визнання його винуватим у вчиненні вказаного правопорушення.

Висновки судді місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, у зв`язку з невідповідністю протоколу про адміністративне правопорушення вимогам і формі, встановленій інструкцією з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, є помилковими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАп, суть адміністративного правопорушення, яка полягає в порушенні правил полювання, що мало наслідком добування тварин чітко викладена у протоколі.

Крім того, вина ОСОБА_1 крім протоколу про адміністративне правопорушення доведена й іншими матеріалами справи.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги представника ТОВ "Гран Мисливство" щодо необхідності визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП ґрунтуються на матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи доводи правової позиції захисника ОСОБА_1 - адвоката Святини А.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, апеляційний суд враховує, що постанова про закриття кримінального провадження від 26 жовтня 2020 року, якою слідчим встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 ознак вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України в силу малозначності діяння, тобто відсутності об`єктивної сторони кримінального правопорушення, в частині завдання істотної шкоди, однак встановлено, що мають місце ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 КУпАП, на даний час не оскаржена і є чинною.

Посилання захисника Святини А.В. на те, що ТОВ «Гран-Мисливство» не є потерпілим у даній справі, тому не має права оскаржувати постанову судді Володарського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року, спростовуються доданими до апеляційної скарги копіями документів, з яких вбачається, що Товариство у встановленому законом порядку користується мисливськими угіддями, на території яких було виявлено порушення правил полювання ОСОБА_1 , а тому має право звертатись до суду з апеляційною скаргою на вказану ухвалу судді місцевого суду.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, оскільки на час винесення постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження (постанови від 26 жовтня 2020 року) минуло більше трьох місяців, на підставі ст. 38 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки постанова судді Володарського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 винесена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню із постановленням нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на час розгляду справи строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Гран-Мисливство» строк на апеляційне оскарження постанови судді Володарського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову судді Володарського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.