Справа № 316/2241/21
Провадження № 3/316/825/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Бульба О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділу поліції №1 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, працює монтажником КП «Чисте місто», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №591202 від 28.07.2021 року, ОСОБА_1 30.06.2021 року о 14 годині 00 хвилин знаходячись за місцем свого мешкання АДРЕСА_2 , вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , погрожував фізичною розправою, ображав, чим вчинив психологічне насилля в сім`ї.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав в повному обсязі та пояснив, що сварку не чинив, дружину не ображав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, встановлення чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З системного аналізу ст.ст. 7, 254, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слідує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється у межах протоколу про адміністративне правопорушення та лише щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.ст. 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення має розглядатися суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї, це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст.280 КУпАП необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, також іншими документами.

Однак суду, окрім рапорту працівника поліції та письмових пояснень ОСОБА_2 , суду не надано інших доказів скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що відповідали б принципам законності та не суперечили вимогам ст.ст. 7, 9 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення в графі «свідки» відсутні будь-які записи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ, застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey, п.282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

З досліджених доказів, судом не встановлено достатніх та узгоджених між собою доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі положень та тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Таким чином, враховуючи положення ст.62 Конституції України, відповідно до якого, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також враховуючи відсутність в матеріалах адміністративної справи беззаперечних належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 221, 268, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О. М. Бульба