КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/3782/2021 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Яворський М.А., за участю секретаря судового засідання Владімірової О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником Шнайдером Сергієм Володимировичем, на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами згідно постанови №56300128 від 02 травня 2018 року Солом`янським РВ ДВС у м. Києві, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 126 КупАП.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами на строк - три місяці. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Шнайдер С.В. подав апеляційну скаргу, яку мотивував тим, що його довіритель не знав про наявність постанови про обмеження його в праві керування транспортними засобами, а отже відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, а саме відсутня вина ОСОБА_1 у формі умислу чи необережності у вчиненні адміністративного правопорушення. Так, ОСОБА_1 не отримував вказаної постанови від 27 жовтня 2020 року, не знав та не міг знати про те, що щодо нього існують обмеження в праві керування транспортними засобами.

Крім того, захисник вказує, що згідно довідки №2 від 16 червня 2021 року ОСОБА_1 працює в ТОВ «АРТ-ТРАНС 2020» з 17 липня 2020 року та займає посаду водія автотранспортних засобів. Вказане свідчить, що на момент винесення постанови працював та сплачував аліменти щомісячно, здійснюючи перекази на банківську картку стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_2 , а про існування виконавчого провадження та будь-яких обмежень не знав.

Після того як ОСОБА_1 довідався про існування обмежень ним було надано відповідні докази сплати аліментів до Солом`янського РВ ДВС у м. Києві та останнім було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27 липня 2021 року.

На думку адвоката Шнайдера С.В. вищевказане свідчить про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, посилається адвокат і на невідповідність вимогам закону протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у вказаному протоколі вказана неіснуюча постанова від 02 травня 2018 року, відповідно протокол є неналежним доказом та суд в оскаржуваній поставної не повинен був на нього посилатись.

Враховуючи викладене, апелянт просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , його захисника Шнайдера С.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 126 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №266300 від 17 травня 2021 року, ОСОБА_1 17 травня 2021 року в м. Запоріжжя Дніпровського району по вул. Борщагівська, 1, керував транспортним засобом «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами згідно постанови №56300128 від 02 травня 2018 року Солом`янським РВ ДВС у м. Києві, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 126 КупАП (а.с.1).

В матеріалах справи наявна постанова головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Я.Є. від 27 жовтня 2020 року ВП №56300128, відповідно до якої було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №214/6173/17, виданого 12 квітня 2018 року (а.с.2).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ч.3 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Відповідно до частини першої статті 9 та статті 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним в разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, керує транспортним засобом, отже, робить це свідомо.

Аналіз зазначених норм права свідчить, що посадова особа органу, що розглядає справу про адміністративне правопорушення при вирішення питання притягнення особи до адмінвідповідальності має повно і об`єктивно дослідити всі обставин справи в їх сукупності, надати оцінку доказам вчинення адмінправопорушення і встановити наявність протиправних дій (умислу) на його вчинення.

Однак, будь-яких доказів про наявність у діях ОСОБА_1 умислу у керуванні ним транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права, матеріали справи не містять.

Так, в матеріалах справи наявна постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів, однак матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність зазначеної постанови, хоча згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 у будь-який спосіб був повідомлений про прийняте щодо нього рішення та встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, матеріали справи не містять.

За наведених обставин, апеляційний суд доходить висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 такої обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, як вини у формі умислу, а отже, у діях останнього відсутній склад інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає до задоволення, а постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Керуючись положеннями статті 247, 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Шнайдером Сергієм Володимировичем, задовольнити.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський