П О С Т А Н О В А

іменем України

30 серпня 2021 року м.Снігурівка

справа № 485/708/21

провадження №3/485/294/21

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Бодрова О.П., секретар судового засідання Літвінова Д.Ю.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

встановив:

29 травня 2021 року близько 15:30 години по вул.1-го Травня в м.Снігурівка Миколаївської області ОСОБА_1 керував мопедом «Honda Dio» державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Судом тричі призначався розгляд справи: на 23 червня, 04 серпня, 30 серпня 2021 року.

ОСОБА_1 до суду не з`явився. Про розгляд справи на 30.08.2021 року повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом на повідомленні про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

Протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 та ним отримано другий примірник протоколу, що підтверджується його особистим підписом у вказаному протоколі. При складанні протоколу поліцейськими було повідомлено ОСОБА_1 про те, що розгляд адміністративної справи буде здійснюватися в Снігурівському районному суді. До суду з метою отримання інформації про стан відносно нього провадження ОСОБА_1 не звертався. Доказів поважності своєї неявки до суду не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 ..

Крім того, відсутність правопорушника під час розгляду адміністративних матеріалів за жодних обставин не може виступати як засіб уникнення адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, оскільки це буде означати безкарність такої поведінки.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП повністю підтверджується наступними доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №117732 від 29.05.2021 року, в якому ОСОБА_1 в поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначив, що дійсно випив пива, після чого керував скутером в стані алкогольного сп`яніння /а.с.2/;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння /а.с.3/;

результатами тесту на алкоголь 1,69%, проведеного за допомогою спеціального технічного приладу "DRAGER" ALCOTEST 6810, прилад ARBL-0831, принтер ARBM 5169, тест №1435 від 29.05.2021 року /а.с.4/;

письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 29.05.2021 року /а.с.5/;

диском із записом відеофіксації адміністративного правопорушення /а.с.10/.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Досліджуючи надані докази, суд застосовує стандарт доведення поза розумним сумніви, трактуючи усі сумніви на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Неправомірні дії ОСОБА_1 полягають в керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння і є порушенням п.2.9а Правил дорожнього руху України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, а також те, що санкція частини першої статті 130 КУпАП є безальтернативною, приходжу до висновку про необхідність застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами, так як згідно довідки інспектора САП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Запорожець К. за №4900/66-2021 від 07.06.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не отримував посвідчення водія.

Згідно ч. 1 ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі, передбаченому п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 року, що складає 454 грн.

Керуючись ст.ст.40-1, 280, 283-284 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 к.).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України) в сумі 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Суддя О.П.Бодрова