Провадження номер 3/741/193/21
Єдиний унікальний номер 741/307/21
ПОСТАНОВА

іменем України

14 квітня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Сокирки Є.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол серії ДПР18 № 471960), щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , громадянина України, працює сантехніком в ДНЗ №1 «Барвінок»,

передбачене ст. 124 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 471960 08 березня 2021 року о 09 год. 17 хв. у м. Носівка на заокругленні дороги вул. Центральна гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем PEUGEOT 307, д. н. з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожніх умов, від чого втратив керування автомобілем, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ 21011, д. н. з. НОМЕР_3 , який стояв на узбіччі після ДТП. Внаслідок чого два вказаних автомобілі отримали механічні пошкодження, травмованих осіб немає, чим порушив вимоги пунктів 12.1 і 2.3. «б» Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання 14 квітня 2021 року не з`явився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що свою вину у вчиненні правопорушення визнає повністю. При винесенні постанови і притягненні його до адміністративної відповідальності просив урахувати те, що правопорушення вчинено вперше, також урахувати стан здоров`я, склад сім`ї, позитивні характеристики з роботи.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов до такого висновку.

Так, відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У той же час, як установлено пунктом 2.3. «б» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

За приписами ст. 124 КУпАП (у редакції станом на день вчинення правопорушення) порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

За ст. 124 КУпАП (у редакції на день розгляду справи) порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкція за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП змінена на підставі Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, який набрав чинності 17 березня 2021 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Наведене узгоджується з висновками Конституційного Суду України так в рішенні № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів. Конституційний суд зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі зазначено, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

Також, у рішенні від 02 липня 2002 року № 13-рп/2002 Конституційний Суд України вказав, що суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності.

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Заборона зворотної дії в часі, в інтерпретації ЄСПЛ, положень, що погіршують становище особи, яка підлягає (чи може підлягати) кримінальній відповідальності. Це стосується як визначення діянь, які є кримінально караними, так і покарання (рішення у справі M v. Germany від 17 грудня 2009 року).

Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, № 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, № 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Оскільки санкція ст. 124 (у редакції на день розгляду справи) обтяжує відповідальність за вчинення діяння порівняно з санкцією ст. 124 (у редакції станом на день вчинення правопорушення та складання протоколу), то дана норма не має зворотної дії в часі.

Вина ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 471960 від 08 березня 2021 року, схемою місця ДТП, яка сталася 08 березня 2021 року, фотосвітлиною, особистими письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08 березня 2021 року.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю, і його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В якості обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 34 КУпАП, суд визнає щире розкаяння ОСОБА_1 .

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Обираючи вид адміністративного стягнення, суд враховує приписи ст. 23 КУпАП, якими визначено, що адміністративне стягнення застосовується не тільки з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, і бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого, поведінку після ДТП, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 34, 401, 124, 245, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок (триста сорок гривень 00 коп.);

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили .

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня її винесення через Носівський районний суд.

Суддя А.О. Крупина