Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3-в/733/23/21
Єдиний унікальний №733/739/19
Постанова

Іменем України

03 вересня 2021 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі судді Овчарика В.М. та

секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Ічнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Сащенка С.В. про вирішення питання щодо давності виконання судового рішення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді 120 годин суспільно корисних робіт за порушення ним ст. 183-1 ч. 1 КУпАП,

установив:

До суду надійшло подання начальника Ічнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Сащенка С.В про вирішення питання щодо давності виконання судового рішення з посиланням на те, що постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 липня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч. 1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт. Останній був узятий на облік Ічнянського РС філії ДУ «Центр пробації» 31 липня 2019 року, після чого неодноразово викликався до сектору для роз`яснення порядку та умов відбування стягнення у виді суспільно корисних робіт, на які він не з`являвся. Згідно відповіді Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області та рапорту працівників Ічнянського ВП Кванін О.М. дійсно зареєстрований в АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає, місцезнаходження якого невідоме. Орган пробації вживав заходи щодо виконання судового рішення, але судове рішення впродовж більше ніж два роки не виконане у зв`язку з не володінням інформації про фактичне місце знаходження порушника, тому останній просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 липня 2019 року у зв`язку із закінченням давності виконання судового рішення.

У судове засідання представник Ічнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, подання підтримує та просить його задовольнити.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Згідно відповіді Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області ОСОБА_1 дійсно зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично за вказаною адресою не проживає.

Дослідивши матеріали особової справи № 03/2019, справи про адміністративне правопорушення № 733/739/19, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Як визначає стаття 9 Конституції України, стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виконання постанов про накладення адміністративних стягнень здійснюється в поряду, визначеному в розділі V КУпАП, глава 25 якого містить основні (загальні) положення, а принцип обов`язковості виконання таких постанов для державних і громадських органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян закріплений у статті 298 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України, і звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (частини 1, 4 статті 299 КУпАП).

Згідно з частиною 1 статті 300 цього Кодексу така постанова виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Провадження по виконанню постанови про застосування суспільно корисних робіт здійснюється в порядку, визначеному главою 31-А розділу V КУпАП, а саме на підставі статті 325-1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили, виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування. За виконання суспільно корисних робіт порушнику нараховується плата за виконану ним роботу. Оплата праці здійснюється погодинно за фактично відпрацьований час у розмірі не меншому, ніж встановлений законом мінімальний розмір оплати праці.

На власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу за місцем виконання порушником суспільно корисних робіт покладається: погодження з органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, переліку об`єктів, на яких порушники виконують суспільно корисні роботи, та видів таких робіт; контроль за виконанням порушниками призначених їм робіт; своєчасне повідомлення органу центрального органу виконавчої влади, визначеного абзацом другим цієї статті, про ухилення порушника від виконання суспільно корисних робіт; ведення обліку та інформування органу центрального органу виконавчої влади, визначеного абзацом другим цієї статті, про кількість відпрацьованих порушником годин; нарахування плати порушнику за виконання суспільно корисних робіт та перерахування її на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби для подальшого погашення заборгованості зі сплати аліментів (стаття 325-3 КУпАП).

Згідно з положеннями статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

З огляду на викладене, КУпАП за своєю суттю є законом, який поєднує норми матеріального та процесуального права, охоплює сфери суспільно-економічного життя і в той же час містить колізійні норми або норми, які не виконуються через їх недосконалість.

Зокрема, стадія виконання постанови про накладення адміністративних стягнень є заключною і зазвичай проходить у два етапи: 1) звернення постанови до виконання і 2) безпосереднє виконання постанови про накладення адміністративних стягнень.

Під зверненням постанови до виконання у статті 303 КУпАП необхідно розуміти своєчасне (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) направлення постанови до органу, який відповідно до законодавства уповноважений її безпосередньо виконувати, в даному випадку до органу з питань пробації.

Системний аналіз основних положень КУпАП, в тому числі й розділу V, дає суду підстави для висновку, що не зважаючи на положення статті 303 КУпАП, законодавством України не передбачена давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання, що, в свою чергу, необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, та суперечить завданням КУпАП.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17-рп/2010 зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац 3 підпункт 3.1 пункту 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5 рп/2005 Конституційний Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац 2 підпункт 5.4 пункту 5).

У рішеннях ЄСПЛ від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» від 18 грудня 2008 року, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності.

Крім того, Конституційний Суд України у пунктах 3.4, 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Таким чином, виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України», рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України, рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України»), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права та який знайшов своє закріплення у рішеннях Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що на справу про адміністративне правопорушення в частині вирішення питання щодо давності виконання судового рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді суспільно корисних робіт, поширюються стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження.

Відтак, це надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати у іншої норми закону, зокрема Кримінального кодексу України, яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення.

Такою нормою у КК України є стаття 80, яка міститься у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (частини 3, 4 статті 80 КК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що давність виконання судового рішення про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно з нормами КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку, ухваленого за наслідками розгляду кримінального провадження.

Отже, строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Судом установлено, що постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 липня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 суспільно корисних робіт.

Згідно повідомлення Ічнянського РС філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_1 взято на облік 31 липня 2019 року (а.с. 20).

Із матеріалів особової справи № 03/2019 вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово надсилалися виклики до сектору для роз`яснення порядку та умов відбування стягнення у виді суспільно корисних робіт, на які він не з`являвся.

Згідно рапорту начальника СРПП № 1 Ічнянського ВП Васильченка О.А. від 17.03.2020 року та довідки Парафіївської селищної ради № 03-17/692 від 19.03.2020 року, ОСОБА_1 дійсно зареєстрований в АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає, місцезнаходження якого невідоме.

Станом на 09 серпня 2021 року стягнення у виді суспільно корисних робіт не здійснене у зв`язку з не володінням інформації про фактичне місце знаходження порушника.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку за необхідне ухвалити постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення, накладеного постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 липня 2019 року у зв`язку із закінченням строку давності виконання цього судового рішення.

Керуючись ст. 304 КУпАП, суд

постановив:

Подання начальника Ічнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Сащенка С.В. про вирішення питання щодо давності виконання судового рішення задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 липня 2019 року , у зв`язку із закінченням строку давності виконання цього судового рішення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Овчарик