Справа № 643/5464/21
Провадження № 3/643/1894/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м.Харків

Суддя Московського районного суду міста Харкова Кононенко Т.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Московського районного суду м. Харкова з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області надійшла справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу серії АПР18 № 220131 від 16.03.2021 року, водій ОСОБА_1 , 16.03.2021 року о 11:20 год., за адресою: м.Харків, проспект Ювілейний 49/8, здійснював рейсові перевезення пасажирів за маршрутом № 6е, Барабашова Льва Толстого, у кількості 29 осіб, технічною характеристикою передбачено 23 сидячих місця, чим порушив п.3 п.п.8 № 1236 від 09.12.2020 року.

У відповідності до ст. 278 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону вчиненого правопорушення.

Суть правопорушення викладається у відповідності до диспозиції тієї частини статті або статті, за якою складається протокол.

Диспозицією ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, наданий протокол, який є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і є одним із джерел доказів, містить кваліфікацію за ст.44-3 КУпАП, однак в самому протоколі не відображено діяння, яке зазначено в диспозиції вказаної статті, а саме чи порушення правил щодо карантину людей, чи санітарно-гігієнічних, чи санітарно-протиепідемічних правил і норм.

Згідно з визначенням, наданим у ч.1 ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі-Закон ) перевезення пасажирів у режимі маршрутного таксі - перевезення пасажирів на міському чи приміському автобусному маршруті загального користування за розкладом руху, в якому визначається час відправлення автобусів з початкового та кінцевого пунктів маршруту з висадкою і посадкою пасажирів чи громадян на їхню вимогу на шляху прямування автобуса в місцях, де це не заборонено правилами дорожнього руху. Також уст. 1 Закону дано визначення нерегулярних і регулярних пасажирських перевезень. Зокрема, нерегулярні пасажирські перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт. Регулярні пасажирські перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на, зокрема, надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.

У ч. 1 ст. 1 Закону зазначено, що автобус - транспортний засіб, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, встановлений ст. 39 Закону.

Зокрема, згідно з абзацом 3 ч. 4 ст. 39 Закону документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 р. за № 176. Зокрема, розділом ІІ зазначених Правил визначено, що перевезення пасажирів автобусами залежно від режиму їх організації можуть бути: регулярними, регулярними спеціальними та нерегулярними. Відповідно, надано регламентацію здійснення таких перевезень.

Крім того, визначення суб`єкта господарювання наведене у ст.55 Господарського кодексу України. Зокрема, зі змісту ч.1 ст.55 ГК України випливає, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків),мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. При цьому п.2 ч.2 ст.55 ГК визначено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з ч.1 статті 58 ГК суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Однак, з наданих до суду матеріалів випливає, що відповідні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання або найманим працівником суб`єкта господарювання, який здійснює пасажирські перевезення автомобільним транспортом, відсутні.

Крім того, суд зазначає, що органом, який склав протокол не надав суду технічної характеристики автобуса Богдан А09201 д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема реєстраційний документ на ТЗ , щодо максимальної кількісті місць для сидіння.

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вищевикладені недоліки, допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до відповідальності, що, в свою чергу, позбавляє можливості достовірно встановити обставини правопорушення, і, як наслідок, здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення та прийняти рішення по ній.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження вчинення особою адміністративного правопорушення, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Неконкретність формулювання суті адміністративного правопорушення позбавляє

ОСОБА_1 права здійснювати предметний захист та порушує її процесуальні права.

За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність чи відсутність в діях

ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, прийняти в справі законне та об`єктивне рішення.

Зазначені вище недоліки не дають можливості всебічно, повно і об`єктивно розглянути справу.

За змістом ст. 278 КУпАП, при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам ст.256 КупАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа , що проводить підготовку до розгляду справи , повертає матеріали справи відповідному правоохоронному органу, що порушив провадження в адміністративній справі на дооформлення.

Враховуючи вищенаведені обставини, які унеможливлюють розгляд справи про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 278 КУпАП доходжу висновку про повернення для дооформлення адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 251, ст. 277, ст.278 КУпАП, суд-

ухвалив:

Повернути до Департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області для належного оформлення матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О.Кононенко