Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/278/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки Міністерства доходів та зборів від 27.05.2021 року надати реєстраційний номер облікової картки вказаної фізичної особи не має можливості з причини, оскільки фізична особа з такими реєстраційними даними неможливо однозначно ідентифікувати,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,

за участю:

захисника - Вишні Є.В.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2021 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 11.05.2021 року о 22 год. 54 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по пров. Межовий, 10, керував транспортним засобом «ВАЗ 217230», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності), від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій між іншого просить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2021 року.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що за місцем його проживання судові повістки не направлялись, матеріали справи не містять даних про отримання, та відправлення, оскільки на рекомендованому повідомленні, та поштовому конверті відсутні данні про їх прийняття та подальше, відправлення. Тому він не був належним чином повідомлений судом про день та час розгляду справи, чим порушено його право на захист, та справедливий судовий розгляд.

За наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що суд першої інстанції визнаючи його винним у вчинені адміністративного правопорушення суд у постанові від 07 червня 2021 року:

По - перше, не оглянув жодні докази аудіо-відео події, не перевірив свідчення свідків, які б об`єктивно встановлювали та доводили ті чи інші (фактичні) обставини події, зокрема його зауваження та заперечення викладені власноручно в протоколі про адміністративне правопорушення. Як наслідок поклав у висновок суду сумнівні та неперевірені обставини та докази його винуватості.

По - друге, за наявності об`єктивно встановлених та наявних - письмових та відео - доказів, проігнорував та фактично приховав (не надавши належної оцінки факт) ненадання йому адвоката, умисного позбавлення його правової допомоги гарантованої кожному громадянину Конституцією України, позбавивши можливості захищатися та довести свою невинуватість на місці події.

В третіх, суд проігнорував рішення ВС в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №524/5536/17, в частині якщо постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення, цей доказ є неналежним.

Таким чином, оскаржувана постанова суду від 07 червня 2021 року за ч.1 ст.130 КУпАП є незаконною не грунтується, та не підтверджується наявними доказами, а також свідків які були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення,

На думку апеллянта, суд своїми діями у вигляді бездіяльності вочевидь перешкоджав дослідженню та встановленню усіх істотних обставин події, зокрема порушення мого права на правову допомогу під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, виніс невмотивоване, необгрунтоване та незаконне рішення, а також те що працівники поліції склали що до нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, який не відповідає дійсності, а суд в свою чергу виніс незаконне рішення.

Захисник Вишня Є.В. 19.08.2021 подав до апеляційного суду клопотання в якому вдруге просив просив розгляд справи перенести на інший день, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 перебуває на лікуванні.

Дослідивши вказане клопотання приходжу до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021 судову справу Єдиний унікальний номер 404/3755/21 провадження № 33/4809/278/21 передано на розгляд судді Ткаченко Л.Я.

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2021 року був призначений 09 серпня 2021 року о 08.30 год. На визначену дату ОСОБА_2 не з`явився. Його захисник Вишня Є.В. подав до суду клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з хворобою ОСОБА_1 .

Судовий розгляд справи з додержанням вимог статті 268 КУпАП був призначений на 19.08.2021, однак ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, а від його захисника повторно надійшло клопотання про відкладення судового розгляду через хворобу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що захисник двічі звертається до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи з підстав хвороби ОСОБА_1 , проте, жодного разу будь яких документів на підтвердження даної обставини не надав.

Суд звертає увагу, що в силу приписів статті 268 Кодексу при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених частиною першою статті 130 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки жодних доказів про те, що ОСОБА_1 хворіє і його стан здоров`я є таким, що унеможливлює явку на розгляд справи, до клопотання ним не подано, а тому вважає, що дії захисника мають ознаки недобросовісного користування наданими правами, зокрема правом на відкладення розгляду справи з метою затягування розгляду справи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , оскільки це не суперечить положенням статті 268 КУпАП. При цьому судові засідання призначалися судом двічі.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті.

Суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати усі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся в судові засідання суду, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані процесуальні права всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

За своїм значенням принцип диспозитивності не є абсолютним, тому він не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку.

Вказані дії, направлені на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права, однак по суті зводяться до деструктивності судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протягом розгляду справи, дають підстави зробити висновок про наявність правових підстав щодо розгляду справи без його участі.

Захисник Вишня Є.В. з наведених вище підстав, заявив відвід судді Ткаченко Л.Я. Проте, заявлений захисником відвід є необґрунтованим та безпідставним, оскільки не ґрунтується на відповідних положеннях статей КУпАП та розцінюються апеляційним судом, як спосіб затягування строку розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника Вишню Є.В., який просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду скасувати та закрити провадження по справі, зваживши доводи апеляційної скарги вважаю, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова суду першої інстанції за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення була постановлена 07.06.2021 року за відсутності ОСОБА_1 , що підтверджується даною постановою суду (а.с. 11-13).

Згідно супровідного листа копія постанови суду на адресу ОСОБА_1 була направлена 09.06.2021 (а.с. 14), та отримана останнім 19.06.2021.

Апеляційну скаргу вперше ОСОБА_1 подав 29.06.2021, однак зважаючи на відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, постановою апеляційного суду від 07.07.2021, його апеляційну скаргу було повернуто.

Таким чином, враховуючи обставини, на які посилається ОСОБА_1 , зокрема те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив його про час та місце розгляду справи та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови суду з поважних причин, а тому пропушений строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, відповідно до вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону суддею районного суду дотримані.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає в разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Як вбачається з матеріалів справи суддя районного суду, всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм правильну оцінку.

Зокрема вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 190177 від 11.05.2021 року з якого убачається, що 11.05.2021 о 22 год. 54 хв. у м. Кропивницькому по вул. Межовий, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ваз 217230 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці). Від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, які зазначені у протоколі;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вони підтвердили, що 11.05.2021 о 23.20 год. були запрошені працівниками поліції під час складання адміністративних матеріалів за ст.. 130 КУпАП стосовно водія ОСОБА_1 , де останній у їх присутності від проходження в медичному закладі на визначення стану алкогольного сп`яніння;

-довідкою про отримання гр. ОСОБА_1 посвідчення водія;

-відеозаписом з відео реєстратора патрульного автомобіля 6737, бодікам 118, 69, з якого убачаються обставини зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 190177 від 11.05.2021 року стосовно ОСОБА_1 .

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є правильним.

При цьому ніяких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування про що зазначено в апеляційній скарзі, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

Що стосується апеляційних доводів про порушення права ОСОБА_1 на правову допомогу під час складання протоколу про адміністративне правопорушення то вони не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Так, відповідно до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право зокрема: при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Однак, слід звернути увагу на те, що до моменту складення протоколу ОСОБА_1 не набув статусу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому відмова працівників поліції на забезпечення ОСОБА_1 захисником на час складання протоколу є законними та обгрунотованими. Водночас, право ОСОБА_1 на захист, саме під час розгляду справи в суді, ніяким чином не обмежувалося.

Що стосується апеляційних доводів про порушення його права на захист у зв`язку з тим, що суд першої інстанції розглянув справу належним чином не повідомивши його про час та місце розгляду справи то апеляційний суд не приймає їх до уваги, оскільки районним судом вживалися належні заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 за вказаною ним же адресою. Разом з цим, останній був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, проте, не вживав заходів для явки до суду.

Більш того, апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, тим самим поновивши його у правах передбачених ст. 268 КУпАП, чим було забезпечено право останнього бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази, які доводять його невинуватість, тощо. Проте, апелянтом не надано доказів та вагомих аргументів стосовно його не винуватості.

При цьому, ОСОБА_1 та його захисник будь яких інших доказів, які-б могли вплинути на правильність прийнятого районним судом рішення не надали. Зокрема, в ході апеляційного розгляду захисник зазначав про сам факт такого розгляду справи, однак вагомих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.Більш того, ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з`явився без поважних причин.

Доводи апелянта про те, що свідки не допитувалися судом першої інстанції, не спростовують висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки письмові пояснення свідків є логічними послідовними та такими, що узгоджуються з іншими доказими у справі, зокрема відеозаписом, з якого убачається, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейських відмовився пройти огляд на стан наркотичного у встановленому законом порядку. З наведених вище підстав не підлягає задоволенню клопотання про виклик та допит в апеляційному суді вказаних свідків по справі.

Посилання апелянта на те, що у постанові не зазначений пристрій, за допомогою якого зроблений відеозапис, та наданий запис не є безперервний, а тому він є недопустимим доказом, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки у даній справі стосовно ОСОБА_1 відеозапис не є визначальним доказом, а фактично підтверджує та доповнює зібрані у справі інші докази, а тому вимоги апелянта про визнання відеозапису недопустимим доказом є необґрунтованим, а тому не приймаються судом до уваги.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст.130 КУпАП та дотримався меж санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст. 9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку оскарження постанови - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2021 року.

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко