Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/535/21
Провадження № 3/935/389/21
ПОСТАНОВА
Іменем України
19 квітня 2021 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Рибнікова М.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління держпраці у Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який працює директором Коростишівської міської станції юних техніків, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.7 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив :

Під час інспекційного відвідування 26.02.2021 Коростишівської міської станції юних техніків, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено порушення вимог ч.3 ст.119 Кодексу Законів про працю України, вчинене посадовою особою зазначеного закладу директором ОСОБА_1 , у частині не збереження місця роботи, посади та середнього заробітку на підприємстві за працівником, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, саме згідно наказу №13-к/тр від 27.03.2020 ОСОБА_2 звільнено з посади керівника гуртків Коростишівської МСЮТ у зв`язку із призовом на військову службу у ЗСУ на підставі поданої ним заяви від 27.03.2020. ОСОБА_2 уклав контракт про проходження військової служби у ЗСУ на посадах осіб офіцерського складу строком на 5 років, з 25.03.2020 призначено на посаду командира взводу-викладача ОСОБА_3 спеціалістів безпілотних авіаційних комплексів в/ч НОМЕР_2 , з 30.03.2021 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_2 . Таким чином добровільний вступ на військову службу при укладенні контракту до закінчення особливого періоду не тягне за собою звільнення працівника, незалежно від того вступає він на службу добровільно чи у зв`язку із мобілізацією.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.7 ст.41 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.41 КУпАП не визнав, пояснив, що наказ про звільнення був виданий на підставі заяви ОСОБА_2 від 25.03.2020, будь-яких документів щодо укладення військового контракту останнім надано не було, вважає, що оскільки ОСОБА_2 фактично змінив місце роботи, так як працює викладачем, місце роботи за ним зберігатись не повинно, а крім того, його не було призвано на військову службу він добровільно уклав контракт. Зазначив, що ОСОБА_2 законно звільнено на підставі п.3 ст.36 КЗпПУ, який помилково не було зазначено у наказі про звільнення, відповідно до якої підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу, якою визначено, що працівникам які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обовязок і військову службу» і «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надаються гарантії та пільги відповідно до цих Законів. Місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову, зберігається за вказаними працівниками під час дії особливого періоду (у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану) на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення. В разі відсутності в країні особливого періоду, діє загальний порядок звільнення працівника з займаної посади у звязку з призовом на строкову військову службу. Оскільки на час звільнення ОСОБА_2 , який, крім того, був прийнятий на військову службу у добровільному порядку, в країні мобілізаційні заходи не проводились, гарантії, передбачені ч.3 ст.119 КЗпПУ, до останнього застосуванню не підлягають.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення від 26.02.2021;

- акт перевірки від 26.02.2021;

- заява ОСОБА_5 від 27.03.2020, згідно якої просить звільнити його із займаної посади у зв`язку з призовом на військову службу у ЗСУ з 30.03.2020;

- наказ №13-к/тр від 27.03.2020 «Про звільнення ОСОБА_2 », згідно якого ОСОБА_2 звільнено з посади керівника гуртків Коростишівської МСЮТ з 27.03.2020 у зв`язку з призовом на військову службу у ЗСУ;

- витяг з наказу №72 від 30.03.2020 командира в/ч НОМЕР_2 , згідно якого ст.лейтенанта ОСОБА_2 , призначеного наказом командувача СВ ЗСУ (по особовому складу) від 25.03.2020 №121 на посаду командира взводу викладача навчального взводу ОСОБА_3 спеціалістів безпілотних авіаційних комплексів в/ч НОМЕР_2 , який прибув з Коростишівського ОМВК Житомирської області, з 30.03.2020 зарахувати до списків особового складу в/ч НОМЕР_2 ;

- письмові пояснення ОСОБА_1 ;

- припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю;

- наказ №152-к/тр від 24.09.2019 про прийняття на роботу на посаду директора Коростишівської МСЮТ ОСОБА_1 ;

- довідка №03 від 05.04.2021 Коростишівської МСЮТ щодо періодів роботи ОСОБА_2 на різних посадах у Коростишівській МСЮТ;

- відповідь т.в.о. війського комісара Коростишівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки капітана Кожухова П. №511 від 06.04.2021, згідно якої ОСОБА_2 виключено з військового обліку Коростишівського ОМТЦКСП у зв`язку із призовом на військову службу за контрактом від 30.03.2020;

- відповідь т.в.о. командира в/ч НОМЕР_2 майора ОСОБА_6 №622 від 06.04.2021, згідно якої ОСОБА_2 укладено контракт про проходження військової служби у ЗСУ строком на 5 років, станом на 06.04.2021 останній проходить військову службу у ЗСУ (в/ч НОМЕР_2 );

- відповідь військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_7 №2029 від 06.04.2021, згідно якої 30.03.2020 ОСОБА_2 . Коростишівським ОМВК вручено припис для вибуття до місця служби в/ч НОМЕР_2 , іншою інформацією не володіють,

суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

Ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно положень ст. 9 КУпАП, протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на права громадян надані їм Конституцією України, визнається адміністративним правопорушенням.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно ст.245 КУпАП, зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням за ч.7 ст.41 КУпАП є порушення встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обовязків, передбачених законами "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 укладено контракт про проходження військової служби у ЗСУ строком на 5 років, наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.03.2020 №121 призначено на посаду командира взводу викладача навчального взводу ОСОБА_3 спеціалістів безпілотних авіаційних комплексів в/ч НОМЕР_2 , з 30.03.2020 зараховано до особового складу в/ч НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення, на даний час ОСОБА_2 продовжує проходити військову службу у ЗСУ.

Разом з тим, наказом №13-к/тр від 27.03.2020 ОСОБА_2 звільнено з посади керівника гуртків Коростишівської МСЮТ з 27.03.2020 у зв`язку з призовом на військову службу у ЗСУ, що було виявлено під час інспекційного відвідування 26.02.2021 Коростишівської МСЮТ.

Суддя вважає, що не ґрунтуються на вимогах законодавства доводи ОСОБА_1 про те, що оскільки ОСОБА_2 не призивали до лав ЗСУ, останній добровільно уклав контракт на проходження військової служби, на такого працівника гарантії, передбачені ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та ст.119 КЗпП України не поширюються, виходячи з наступного.

Статтею 119 Кодексу законів про працю України встановлені гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обовязків.

Частиною третьою статті 119 КЗпП України встановлено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову.

Ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені види військової служби: строкова військова служба, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, військова служба за контрактом осіб рядового складу, військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Визначення «особливого періоду» міститься в абзаці 11 ст.1 Закону України «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно доУказу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у звязку з чим в Україні настав особливий період. Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас, зазначеним Законом передбачено такий захід, як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію та штати мирного часу.

Згідно зі статтею 11 зазначеного Закону рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою приймає Президент України.

Указ Президента України від 26 вересня 2016 року № 411/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15», не містить положень, які скасовують дію особливого періоду в Україні, та стосується лише проведення у вересніжовтні 2016 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.

Враховуючи викладене, з огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації не припинило особливий період, який діє в Україні з 17 березня 2014 року.

Така правова позиція була сформована Верховним Судом у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (провадження № 61-1664 св 17).

Тобто, ОСОБА_2 , відповідно до контракту на проходження військової служби у ЗСУ укладеного строком на 5 років, 25.03.2020 наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №121 призначено на посаду командира взводу викладача навчального взводу ОСОБА_3 спеціалістів безпілотних авіаційних комплексів в/ч НОМЕР_2 , з 30.03.2020 зараховано до особового складу в/ч НОМЕР_2 , та з цього моменту закон гарантує йому збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в якому він працював на час вступу на військову службу, до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації (відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України).

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.41 КУпАП.

При обрані міри адміністративного стягнення, суддею враховуються обставини справи, характер правопорушення, особа правопорушника, який протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризуючи данні відсутні, та вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу, проте у мінімальному розмірі, а крім того у відповідності до положень ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.40-1, 283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

постановив :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні виявленого 26.02.2021 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.41 КУпАП, та застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.М.Рибнікова