Справа №333/695/21
Провадження №3/333/566/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., за участю: потерпілої ОСОБА_1 , її представника Артеменка Є.А., у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Копані, Пологівського району, Запорізької області, громадянина України, працює апаратником електролізу у ПАТ «Запоріжсталь», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №025133 від 09.11.2020 року, ОСОБА_2 20.10.2020 року у АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї тещі ОСОБА_1 , яке виражалося у висловлюванні нецензурною лайкою, чим міг завдати психологічної шкоди.

Справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 надійшла до суду 05.02.2021 року.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не визнав та пояснив, що він разом із своєю дружиною ОСОБА_3 , їх чотирирічною дитиною, ОСОБА_4 - дитиною дружини від першого шлюбу та матір`ю його дружини ОСОБА_1 , проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена квартира є трикімнатною, в одній спальні він мешкає з дружиною, неповнолітньою дитиною, в іншій спальні ОСОБА_1 , а у залі ОСОБА_5 . Житло перебуває у спільній частковій власності: 1/2 частини належить ОСОБА_1 , 1/4 - його дружині, та 1/4 ОСОБА_6 .

Його теща ніде не працює, не є пенсіонером, тому ремонт у квартирі, облаштуванням меблями та технікою здійснювалося фактично на його грошові кошти. ОСОБА_1 заздрить їх родині, тому і написала заяву про домашнє насильство. Конфліктних ситуацій, під час яких він би висловлювався нецензурною лайкою, не було. ОСОБА_1 хоче, щоб вони купили їй однокімнатну квартиру і фактично роз`їхалися, але таких грошей у його родини, не має. До того як теща написала заяву про домашнє насильство вони спілкувалися, разом їли, практично був спільний побут. Після написання ОСОБА_1 заяви, його дружина була в шоці він вчинка матері і вони з останньою не спілкуються. Працівники поліції йому виносили терміновий заборонний припис, який він виконав та проживав за місцем своєї реєстрації.

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що 28.10.2020 року вона звернулася до поліції із заявою про вчинення відносно неї домашнього насильства з боку її зятя ОСОБА_2 , так як терпіти поведінку останнього вона вже не могла. Вона разом із донькою ОСОБА_3 , зятем ОСОБА_2 , двома онуками проживають у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . До 17.03.2017 року у цьому житлі вона мешкала одна, а потім у квартиру переїхала донька зі своєю родиною. Спочатку між ними були гарні відносини, але поступово з 2018 року вони почали псуватися.

ОСОБА_2 погано до неї відноситься, тому почалися сварки, під час яких зять дозволяв собі вказувати, що її місце тільки кухня, ванна кімната та туалет, але нецензурних слів ОСОБА_2 під час їхніх сварок не вживав. Донька приймала бік зятя, тому її фактично ніхто не захищав.

26.10.2020 року була також словесна сварка, після якої вона вирішила написати заяву до поліції. Спочатку були претензії від доньки, що вона їм мало допомагає по господарству та по вихованню молодшої онуки. Потім почав участь у сварці приймати і ОСОБА_2 , який у черговий раз зазначив, що вона їм щось повинна та вказав про її місце у квартирі. Вона відповіла на це, щоб зять збирав свої речі та йшов з квартири, так як це житло йому не належить, і він у квартирі не зареєстрований. Після цього, ОСОБА_2 фактично почав її погрожувати фізичною розправою. Так як вона чула, що ОСОБА_2 бив свою першу дружину, вона злякалася його погроз. Під час цієї та інших сварок, ОСОБА_2 нецензурними словами не висловлювався.

ОСОБА_3 відмовилася давати пояснення по справі, посилаючись на вимоги ст.63 Конституції України, так як ОСОБА_2 її чоловік, а ОСОБА_1 її матір.

Також, під час судового розгляду за клопотанням потерпілої ОСОБА_1 була допитана ОСОБА_7 , яка пояснила, що є подругою потерпілої, яка часто розказувала про поведінку ОСОБА_2 . Вона особисто жодного разу не була присутньої під час сварок між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Про поведінку останнього знає лише зі слів самої потерпілої.

Крім того, у судовому засіданні були досліджені матеріали, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , а саме:

- копія термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_2 від 09.11.2020 року, згідно якого останнього було зобовязано залишити місце проживання потерпілої особи на 1 добу;

- рапорт працівника поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 ;

- протокол прийняття заяви від ОСОБА_1 від 28.10.2020 року, в якому зазначено, що остання просить працівників поліції притягти до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за домашнє насильство не конкретизуючи дії свого зятя;

- заява про домашнє насильство ОСОБА_1 , в якій остання зазначила, що ОСОБА_2 є ї зятем, мешкають за однією адресою. Останній поводиться відносно неї нахабно, постійно чинить психологічний моральний тиск, принижує, ображає, погрожує фізичною розправою, псує її речі, нав`язує свою точку зору, втручається в її особисте життя.

Розглянувши справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 , враховуючи пояснення останнього, потерпілої, свідка, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

В даному випадку у протоколі про адміністративне правопорушення працівник поліції працівник Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Лисенко В.А. зазначив, що « ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство, яке виразилося у висловлювання нецензурної лайки відносно своєї тещі, чим міг завдати психологічної шкоди».

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В порушення вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №025133 від 09.11.2020 року не вказано якому саме здоров`ю спричинив або міг спричинити ОСОБА_2 . Зазначення працівником поліції «міг завдати психологічної шкоди» не передбачено диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вказано, що домашнє насильство виразилося у висловлюванні нецензурною лайкою останнім, але жодними доказами цей факт у судовому засіданні не підтвердився. Навіть сама потерпіла ОСОБА_1 , зазначила, що під час словесних конфліктів з ОСОБА_2 останній нецензурною лайкою не висловлювався.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи встановлені під час судового розгляду вказані факти та викладені вище обставини, суддя вважає, що по справі відсутні належні, достатні та допустимі докази, оцінивши які, можливо було б дійти до висновку стосовно винуватості ОСОБА_2 , тому є усі підстави стверджувати, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення. За таких обставин ця справа відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 173-2, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод