Справа № 127/1139/21
Провадження № 33/801/310/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретарів судового засідання Очеретної М.Ю., Лучицького А.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн. на користь держави.

У постанові суду зазначено, що 04 грудня 2020 року о 23 год. 05 хв. по вул. Келецькій 39, у м. Вінниці ОСОБА_1 будучи суб`єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність у кафе-барі «8-біт», не припинив діяльність кафе-бару та продовжував обслуговувати клієнтів після 22 год. 00 хв., чим порушив постанову Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року скасувати, провадження у справі закрити, звільнивши його від адміністративної відповідальності на підставі малозначності діяння.

В апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки факт перебування відвідувачів у закладі «8 біт» не свідчить про вчинення адміністративного правопорушення, оскільки вказані особи вже не обслуговувались, тобто постанова суду першої інстанції ґрунтується на неправильному розмінні фактичних обставин.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який просить задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та закрити провадження у справі, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Також слід зазначити, що стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №398888 від 04 грудня 2020 року вбачається, що 04 грудня 2020 року о 23 год. 05 хв. ОСОБА_1 по вул. Келецькій, 39 у м. Вінниці не припинив діяльність кафе-бару « 8-біт » та продовжував обслуговувати клієнтів після 22 год. 00 хв., чим порушив п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 (зі змінами від 13.10.2020 №956).

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано про порушення ОСОБА_1 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 (зі змінами від 13.10.2020 №956).

Разом з тим, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 (в редакції від 28.11.2020 року), що була чинна на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, було виключено на підставі постанови КМУ від 11 листопада 2020 року №1100.

В свою чергу заборона роботи після 22-ї та до 7-ї год суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних тощо) передбачалось п.п. 11 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 в редакції від 28.11.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення окрім іншого, зазначаються: нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №398888 від 04 грудня 2020 року працівниками поліції зазначено п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020, який на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, втратив чинність, при цьому протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на чинний нормативний акт, який передбачає відповідальність за певне діяння.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016р.), як і у кримінальному провадженні, суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи прецедентну практику ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, отже суд першої інстанції в оскаржуваній постанові безпідставно зробив посилання на п.п. 11 п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2020 року №1100, що не було інкриміновано ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Пунктом 6 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

З огляду на викладене, оскільки працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено п. 3 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020, який втратив чинність, а суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 6 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав передбачених пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП.

Керуючись ст. 8, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2021 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 44-3 КУпАП закрити на підставі пункту 6 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук