Провадження № 3/344/5011/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП суду не відомий за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 22.06.2021 року близько 20 години 00 хвилин в місті Івано-Франківськ по вулиці Пулюя, 15, біля магазину «Тростянецькій» наніс удар у обличчя громадянину ОСОБА_2 , чим порушував громадський порядок і спокій громадян та вчинив правопорушення за ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Войцеховська Т.М. заперечила щодо обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також вказала, що протокол складено з грубим порушення КУпАП, оскільки складений після двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а тому просить суд провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у діях останнього складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Заслухавши позицію захисника ОСОБА_1 адвоката Войцеховської Т.М., вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ст. 254 КУпАП основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який, в свою чергу, є найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Протокол це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Натомість, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення датою його складення є 01.07.2021 р., хоча датою вчинення адміністративного правопорушення є 22.06.2021 р., тобто протокол через 9 днів з часу виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а отже з порушенням строку визначеного ч.2 ст.254 КУпАП. При тому що підстави, що дозволяють складення протоколу поза цим терміном відсутні, оскільки у матеріалах справи міститься довідка працівника поліції, у якій вказано, що ОСОБА_1 22.06.2021 року дав пояснення з приводу звернення громадянина ОСОБА_2 із заявою про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, тому це свідчить про те, що 22.06.2021 року працівником поліції встановлено особу правопорушника.

За загальним правилом доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому законом, а тому може бути використаний судом при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено з порушенням вимог закону, тобто після законодавчо визначеного 24-годинного строку з моменту виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, тому він є недопустимим доказом у справі, а оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 173, 247, 254, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Тринчук