Справа №585/80/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 33/816/166/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участю секретаря судового засідання Сітало Я. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ГЛУЩЕНКА В. В. на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Яковця Є. О.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ГЛУЩЕНКО В. В. просить скасувати постанову суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, а провадження у справі закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із повідомленням ОСОБА_2 про підозру у кримінальному провадженню, оскільки суд невірно трактував вимоги КУпАП та дійшов помилкового висновку, що керування т/з у стані алкогольного сп`яніння не є ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, порушення якого (п. 2.9а ПДР), в тому числі інкримінується ОСОБА_2 .

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2021 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн із позбавленням права керування всіма видами т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Згідно постанови судді, 01.01.2021 о 19:40 год в с. Андріяшівка по вул. Польова, водій ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку КНП СОР ОКСЛ № 1 від 02.01.2021, чим порушив п. 2.9 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Яковця Є. О., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження в справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до принципу юридичної відповідальності «non bis in idem» особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Цей принцип закріплений в ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні від 16.06.2016 в справі «Ігор Тарасов проти України» (Igor Tarasov v. Ukraine), заява № 44396/05) зазначив, що ст. 4 Протоколу № 7 необхідно розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів (одне й те саме місце, один і той самий час, та сама поведінка особи); констатував порушення ст. 4 Протоколу № 7 у зв`язку з притягненням особи до кримінальної відповідальності після накладення на неї адміністративного стягнення фактично за те саме діяння. При цьому КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

У рішенні від 15.11.2016 в справі «А та Б проти Норвегії» (A and B v. Norway), заяви № 24130/11, 29758/11) ЄСПЛ зауважив, що для того, щоб не відбулося забороненого подвійного засудження чи покарання, провадження мають бути об`єднані на комплексній основі та утворювати єдине ціле. Це означає не тільки те, що мета й засоби, які використовуються для її досягнення, мають доповнювати одне одного за своєю суттю і бути пов`язані в часі, але й те, що можливі наслідки такого правового реагування на відповідну поведінку повинні бути пропорційними та передбачуваними для осіб, яких вони стосуються.

Відповідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС (постанова від 02.12.2019 в справі № 612/712/16-к), притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК (ухилення від виконання покарання у виді позбавлення права керування т/з) особи, котру вже притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП (керування т/з особою, позбавленою права керування т/з), виключається у випадку, коли юридичні заходи та наслідки правового реагування на суспільно небезпечну поведінку є непередбачуваними та непропорційними для такої особи; встановлені факти, які двічі призвели до притягнення до відповідальності, були нерозривно пов`язані між собою, а оцінка у кримінальному провадженні по суті стосувалася тих самих фактів, що досліджувались у провадженні про адміністративне правопорушення, і значну їх частину покладено в обґрунтування кримінального обвинувачення. Констатовано, що у цьому випадку обвинувачення є несумісним із гарантіями, передбаченими ст. 4 Протоколу № 7, а ухвалення обвинувального вироку суперечить приписам ч. 3 ст. 2 КК.

Згідно ст. 2 КК, ст. 2 КПК та ст. 9 КУпАП відповідальність за діяння, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає лише за наявності рішення компетентного органу про відсутність у даному діянні складу кримінального правопорушення. При цьому диспозиція як кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК, так і адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, що як у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення кореспондується з вимогами п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2021 водій ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за те, що 01.01.2021 о 19:40 в с. Андріяшівка по вул. Польовій керував автомобілем ВАЗ-21099, р. н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку КНП СОР ОКСЛ № 1 від 02.01.2021, чим порушив відповідний пункт ПДР. При цьому з повідомлення про підозру від 02.01.2021 у кримінальному провадженні № 0000002 від 01.01.2021 убачається, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, а саме у тому, що 01.01.2021 близько 19:40, керуючи автомобілем ВАЗ-21099, р. н. НОМЕР_1 в с. Андріяшівка по вул. Польовій поблизу будинку № 59, порушив вимоги ПДР, у тому числі і п. 29а (керував т/з у стані алкогольного сп`яніння), внаслідок чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку краєм проїзної частини, що спричинило його смерть на місці пригоди.

Таким чином, за керування т/з у стані алкогольного сп`яніння (порушення п. 2.9а ПДР) на водія ОСОБА_2 вже накладено адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а попереду чекає (у разі визнання винуватим, враховуючи повідомлення про підозру) ще й призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК (одне з порушень ПДР, що потягло ДТП).

Суддя суду першої інстанції не зіставив фактичних обставин вчиненого ОСОБА_2 правопорушення в адміністративному (згідно протоколу про адміністративне правопорушення) та кримінальному (згідно повідомлення про підозру) провадженнях, не з`ясував наявність у цій справі умов, які не виключають подвійного провадження в межах кримінального та адміністративного права, коли юридичні заходи та наслідки правового реагування на певну поведінку є непередбачуваними та непропорційними для такої особи і у подальшому не призвели до притягнення цієї особи до відповідальності двічі за одне й те, чим допустив істотне порушення норм процесуального права, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість ухваленої постанови і тягне за собою безумовне скасування судового рішення з наведених підстав.

З огляду на викладене, щоб не відбулося забороненого подвійного засудження чи покарання/стягнення, апеляційний суд приходить до переконання, що кримінальне провадження та провадження про адміністративне правопорушення мають бути об`єднані на комплексній основі, утворивши єдине ціле і доповнивши одне одного за своєю суттю з метою правового реагування на відповідну протиправну поведінку ОСОБА_2 , що буде пропорційним та передбачуваним для останнього, внаслідок чого після скасування постанови судді суду першої інстанції вважає за необхідне справу закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, оскільки зазначені вище події нерозривно пов`язані між собою, а наступна правова оцінка у кримінальному провадженні буде стосуватись тих самих фактів, що досліджувались у провадженні про адміністративне правопорушення, і їх частину вже покладено в обґрунтування кримінального обвинувачення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Глущенка В. В. задовольнити.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2021 відносно ОСОБА_4 скасувати через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із повідомленням про підозру у кримінальному провадженні.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов