Справа № 163/2447/20 Провадження №33/802/296/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю секретаря Ковалько О.М., представника митниці Пікалюка Миколи Степановича, захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Тарана Олександра Павловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 березня 2021 щодо ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 296 444 (двісті дев`яносто шість тисяч чотириста сорок чотири) гривні з конфіскацією в дохід держави 40 000 (сорока тисяч) злотих, в перерахунку за офіційним курсом НБУ становить 296 444 гривні.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 21 серпня 2020 року з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "Фольксваген", номерний знак НОМЕР_2 , з причепом-платформою "ПП", номерний знак НОМЕР_3 , не задекларував за встановленою формою 40 000 злотих, в перерахунку за офіційним курсом НБУ становить 296 444 гривні, які знаходились разом із задекларованою валютою і були виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, особа, притягнута до відповідальності ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на незаконність та необґрунтованість постанови суду, безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Вилучена валюта в сумі 40 000 польських злотих не належить йому, це кошти пасажира ОСОБА_2 , з котрим вони разом перетинали кордон. Під час складення митного контролю та протоколу про порушення митних правил сталося непорозуміння, спочатку ОСОБА_1 вважав, що це валюта його сина, однак як пізніше з`ясувалося коли вже перемістилися через український та польський митний кордон кошти належали ОСОБА_2 . Саме такі показання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 надали в судовому засіданні, однак безпідставно були залишені судом поза увагою.

Посилається також на неврахування судом порушення при проведенні митного контролю, а саме, працівники митниці жодних пояснень у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відбирали, не просили в цих осіб пред`явити та перерахувати кошти, ОСОБА_2 був відсутній під час огляду автомобіля та вилучення коштів, пасажирів його автомобіля не ознайомлювали з актом огляду.

Надана місцевим судом оцінка доказів, на думку апелянта є невірною, у зв`язку з чим висновки суду про вчинення ним дій спрямованих на переміщення коштів понад дозволену суму не обґрунтовані.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, вилучену валюту повернути.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянт, який підтримав скаргу, представника митниці, який її заперечив, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КпАП України, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного його вирішення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, за обставин, вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах, зокрема, протоколі про порушення митних правил, письмових поясненнях ОСОБА_1 про визнання факту виявлення не задекларованої валюти, акті про проведення митного огляду транспортного засобу, з яким водій ОСОБА_1 та пасажири ОСОБА_2 , ОСОБА_3 погодилися, засвідчивши своїми підписами, митними деклараціями транскордонного переміщення валюти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , кожною з яких вбачається про переміщення валюти в сумі по 43000 польських злотих, службовій записці, які знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та узгоджуються між собою.

Статтею 472 МК України передбачено недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.8 ЗУ «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018(введений в дію 07.02.2019), транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, які дорівнюють або перевищують еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягають письмовому декларуванню центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Статтею 4 МК України констатовано, що в тому числі і валютні цінності є товаром.

Згідно п.6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей (затвердженого постановою Правління НБУ №3 від 02.01.2019, набрала чинності 07.02.2019), фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Згідно п.18 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (затверджене постановою Правління НБУ №5 від 02.01.2019, набрало чинності 07.02.2019), фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, яка перевищує на день вивезення/пересилання еквівалент 10000 євро, на підставі підтверджуючих документів про зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, аналізуючи вказані норми, переміщення, в тому числі валютних цінностей, через митний кордон України обмежено законодавством України.

Посилання апелянтом як на підставу відсутності в його діях складу правопорушення виникнувшого непорозуміння з приводу належності валюти не може слугувати обставиною для прийняття рішення про його невинуватість у вчиненні правопорушення, та не звільняє від несення відповідальності за вчинене. Версія ОСОБА_1 про те, що власником вилученої з його автомобіля валюти в сумі 40 000 польських злот є ОСОБА_2 перевірялась місцевим судом, за результатами судового розгляду не знайшла свого підтвердження належними і допустимими доказами в розумінні ст. 252 КУпАП, зазначені доводи апеляційний суд відхиляє як неспроможні, та погоджується з висновками місцевого суду.

Виходячи із встановлених обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил та притягнення його до адміністративної відповідальності.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає, а тому її слід залишити без задоволення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 березня 2021 року є законною та обґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 04 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук