Справа № 462/4944/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серія АББ № 198519 від 07.07.2021 року, ОСОБА_1 , 08.06.2021 року о 16 год. 10 хв. у м. Львів, вул. В. Великого, 2, керував автомобілем Volkswagen T4, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю але своєчасно його не пройшов, чим повторно протягом року вчинив правопорушення (22.03.2021 року відносно останнього винесено постанову ЕАН № 3953527 від 22.03.2021 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП), за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 121 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав суду пояснення, зазначив, що відсутня ознака повторності, додає, що у матеріалах справи відсутні письмові докази того, що його протягом року було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1-3 ст. 121 КУпАП, а саме не надано належним чином завіреної копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1-3 ст.121 КУпАП, яка набрала законної сили, а також докази того, що транспортний засіб, яким він керував, підлягає обов`язковому технічному контролю, так само і факт того, що такий технічний контроль не було своєчасно пройдено, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив.

Заслухавши пояснення учасника процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 4 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Об`єктивна сторона ч.ч. 1-3 ст. 121 КУпАП полягає у керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; керуванні водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації; керуванні водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 , 08.06.2021 року о 16 год. 10 хв. у м. Львів, вул. В. Великого, 2, керував автомобілем Volkswagen T4, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підлягає обов`язковому технічному контролю але своєчасно його не пройшов, чим повторно протягом року вчинив правопорушення (22.03.2021 року відносно останнього винесено постанову ЕАН № 3953527 від 22.03.2021 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП), за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 121 КУпАП.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 притягався до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - 22.03.2021 року (ЕАН № 3953527 від 22.03.2021 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП).

У довідці інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП зазначено, що згідно інформаційного порталу Національної поліції України, ОСОБА_1 притягався 22.03.2021 року Управлінням патрульної поліції у Львівській області до адміністративної відповідальності за скоєння 22.03.2021 року правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Таким чином, у протоколі викладено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а саме повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті - керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Суд не застосовує до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП, яка передбачає можливість звільнення від адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Законом України про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху від 16.02.2021 року, ст. 22 КУпАП доповнено приміткою такого змісту: «Примітка. Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - четвертою статті 126 та статтею 130 цього Кодексу».

Водночас суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до протоколу.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В порушення вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ухвалив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя/підпис/ Н. М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: