Справа №461/1968/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року суддя Галицького районного суду м.Львова Фролова Л. Д., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України місце народження - м. Чернівці, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 18 вересня 2017 року, що виданий 7302,

за ч.6 ст.470 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

в с т а н о в и в :

25 лютого 2021 року, близько 00 год. 21 хв., в зону митного контролю митного поста «Яворів» Галицької митниці Держмитслужби смугою руху «Окрема смуга руху», у напрямку «виїзд з України», прибув транспортний засіб марки Mercedes-Benz модель O404-15R TOURING, із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , яким ОСОБА_1 , слідував з України до Республіки Польща в якості пасажира. Під час проходження митного контролю та митного оформлення вищезазначеного транспортного засобу, після проведення перевірки у відповідності до інформації електронної бази ЄАЮ «Перетин кордону транспортним засобом» спрацювання АСАУР. Встановлено, що ОСОБА_1 , ввіз на митну територію України 08 вересня 2018 року 22:56:55 в зоні діяльності Чернівецької митниці ДФЗ транспортний засіб марки «VW PASSAT», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », номер кузова « НОМЕР_4 » в митному режимі «транзит», без сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону і підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України дія автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного органу доходів і зборів - 5 діб). Одночасно було встановлено і відсутність інформації про вивезення з митної території України або поміщення в інший митний режим вказаного автомобіля станом на 25 лютого 2021 року.

Представник Галицької митниці Держмитслужби в судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_1 , наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване. До останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України.

Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні зазначив, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані не в редакції закону, яка була чинна на час скоєння правопорушення, та утворюють склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України. Крім того, зазначив, що митний орган виявляв бездіяльність оскільки маючи можливість встановити факт правопорушення одразу після виникнення порушення 10-ти денного терміну, цього не зробив. Просив враховувати те, що положення ч.6 ст.470 МК України набули чинності 22 серпня 2019 року та вони не мають зворотної дії в часі, а тому провадження у справі відносно ОСОБА_1 просив закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

Частиною 6 ст. 470 МК України передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється поміщувати у митний режим транзиту транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Відповідно до глави 55 р. ХІІ МК України, поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України(письмове зобов`язання, застосування заходів гарантування тощо).

Пунктом 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, встановлено, що термін «товар» вживається в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Таким чином «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки є рухомою річчю.

Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України (ст. 90 та 93 МК України).

У відповідності до ст. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці п`ять діб.

Частиною 2 ст. 95 МК України встановлено, що до строків зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України.

Доказів того, що ОСОБА_1 у порядку визначеному ст. 192 МК України та розділом VIII Порядку виконання митних формальностей, відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657, звертався до найближчого органу доходів і зборів до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту в ході розгляду справи не здобуто.

Одночасно, обставин, передбачених ст. 460 Митного кодексу України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 470 Митного кодексу України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду не встановлено, як не встановлено дії обставин непереборної сили, які стали причиною перевищення встановленого Митним кодексом України строку доставки транспортного засобу особистого користування.

З огляду на наведене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, а саме останній перевищив встановлений митним кодексом України строк доставки транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, терміном більше ніж на тридцять діб, що підтверджується даними, які містяться в:

-протоколі про порушення митних правил № 0360/20900/21 від 25 лютого 2021 року, в якому зазначено коротку фабулу вчиненого правопорушення;

-контрольному талоні для проходження по «червоному коридору»;

-витягу з ЄАІС Держмитслужби від 25 лютого 2021 року, АСМО «Інспектор» від 25 лютого 2021 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб з метою особистого користування.

Відтак, винність ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять її винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України доведена повністю.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд приймає до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Щодо позиції представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про неможливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що на час вчинення адміністративного правопорушення діяла інша редакція закону, та бездіяльності митного органу, яка полягала в не притягнені до адміністративної відповідальності останнього раніше, суд зазначає наступне. На переконання суду, правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 470 МК України є триваючим. Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

За наведених обставин, факт неповернення ОСОБА_1 транспортного засобу станом на момент набрання чинності законом, що передбачає адміністративну відповідальність, а також на момент складання протоколу про порушення митних правил, та те, що такий не виведений з митного режиму «тимчасове ввезення», свідчить про вчинення ОСОБА_1 вказаного порушення. Таким чином, з моменту набрання чинності частиною 6 ст. 470 МК України, та до моменту виявлення правопорушення ОСОБА_1 перебував у стані безперервного продовження бездіяльності, яка полягала у порушенні строку тимчасового ввезення транспортного засобу.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи у витягу з АСМО «Інспектор» стоїть відмітка митного органу про роз`яснення ОСОБА_1 умов транзиту транспортного засобу, та повідомлено про відповідальність в разі порушення таких умов.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у справі, оскільки судом встановлена подія адміністративного правопорушення, а у діях ОСОБА_1 наявний склад делікту.

Тому, заперечення представника особи що притягається до адміністративної відповідальності про відсутність складу та події адміністративного правопорушення ОСОБА_1 суд вважає безпідставними та такими що не заслуговують на увагу.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи даних про доходи порушника та можливість виконати ним покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, тобто в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 454 гривень.

Керуючись ст.ст. 458,459,461,470,486,527,528МК України

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді конфіскації транспортного засобу марки «VW PASSAT», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », номер кузова « НОМЕР_4 ».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.Д. Фролова