ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1353/21 Справа № 215/4651/21 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю:потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника потерпілих Кадук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника Кадук В.В. на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_3 02.07.2021 р. близько 13.10 год. при керуванні автомобілем «Дачия Логан», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Маршака, в районі будинку №2 в м.Кривому Розі, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, своєчасно не зменшив швидкість руху, аж до повної зупинки транспортного засобу, та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ2115», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок порушення п.п.10.1., 12.3, 2.3.»б» Правил дорожнього руху України автомобілі зазнали механічних пошкоджень, а пасажир автомобіля ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в 850 гривень , також стягнуто з нього судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, потерпілі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник Кадук В.В. подали апеляційну скаргу, в якій просять постанову скасувати в частині накладення адміністративного стягнення, прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілої ОСОБА_1 отримав істотні механічні ушкодження, а потерпіла ОСОБА_2 тілесні ушкодженні, при цьому завдана матеріальна та моральна шкода не була відшкодована;

- в матеріалах справи відсутні докази, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_3 за вчинене адміністративне правопорушення.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Потерпілі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, об`єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Так, висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою огляду місця ДТП та фототаблицею, на яких зафіксовані пошкодження автомобілів «Дачія Логан» і «ВАЗ-2115» в правій передній і правій задній частинах відповідно, поясненнями потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поясненнями ОСОБА_3 , який визнав себе винним.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в діях водія наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він порушив вимоги п.п. 10.1, 12.3, 2.3 б) Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови суду, при накладенні стягнення у вигляді у вигляді штрафу в 850 гривень, судом було враховано особу винного, характер та обставини вчиненого правопорушення, те, що водій ОСОБА_3 вину визнав.

Такий висновок суду відповідає меті застосування стягнення, якою є виховання особи, яка вчинила правопорушення, та запобігання скоєння нею нових правопорушень, що враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, тому накладення стягнення у виді штрафу відповідатиме меті його застосування.

Отже, накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом пошкодження автомобіля не є підставою для накладення більш суворого виду стягнення, оскільки ця обставина входить до об`єктивної сторони правопорушення.

Посилання апеляційної скарги на не відшкодування матеріальної та моральної шкоди не є обставинами, що обтяжують відповідальність особи. Питання щодо відшкодування шкоди може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

Отримання потерпілим тілесних ушкоджень не входить до об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому зазначені наслідки не є підставою для застосування більш суворого стягнення.

Посилання на грубе порушення норм ПДР України не заслуговують на увагу, оскільки не спростовані пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо вимушеного порушення ПДР через дії іншої особи.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано накладено стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу, тому апеляційна скарга потерпілих та їх представника не підлягає задоволенню, а постанова суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника Кадук В.В. на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2021 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко