КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/2984/21 Головуючий 1 інстанція - Грегуль О.В.
Провадження № 33/824/3558/2021 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 липня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

за участю секретаря: Карпенка В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. на користь держави.

Як зазначено у постанові суду першої інстанції від 11.03.2021 року, 09.02.2021 року, близько 10.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, відносно матері ОСОБА_2 , а саме: погрожував фізичною розправою, тобто вчинив дії, за які відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, особа щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду та провадження по справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог, апелянтзазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення ним домашнього насильство, відносно матері ОСОБА_2 .

У відповідності з вимогами ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, а також інших осіб, які беруть участь в провадженні у справі про адміністративні правопорушення не перешкоджає розгляду справи, крім випадків коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Оскільки, ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 29.07.2021 року не з`явивсь, про час та місце розгляду справи Київським апеляційним судом повідомлявся належним чином, про що є дані в матеріалах справи (а.с. 39), а тому Київський апеляційний суд, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03), «…сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження», вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 , оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та доводи викладені в апеляційній скарзі вважаю, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є обґрунтованим та підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності: протоколом про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 від 09.02.2021 року, з якого вбачається, що 09.02.2021 року, близько 10.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, відносно матері ОСОБА_2 , а саме: погрожував фізичною розправою, тобто вчинив дії, за які відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 2), рапортом працівника поліції від 16 лютого 2021 року (а.с. 3), поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 від 09 лютого 2021 року (а.с. 6,8).

За таких обставин, суд першої інстанції, дослідивши у судовому засіданні наявні у справі докази, та надавши оцінку пояснення особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності у сукупності з іншими дослідженими у справі доказами, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, за обставин відсутності доказів у справі, дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

Відтак протокол про адміністративне правопорушення є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Крім того, такий протокол складено уповноваженою особою у відповідності до положень статті 255 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 173-2 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП немає.

Будь-яких доказів на спростування викладених у постанові суду першої інстанції обставин матеріали справи не містять

За таких обставин у відповідності до ст. 294 КУпАП постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду: Є.М. Суханова