Головуючий у суді першої інстанції: Линник В.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №367/7944/20

провадження №33/824/3042/2021

12 серпня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Брякіна Вячеслава Геннадійовича,

розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ "Деко Люкс", який проживає: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Брякіним Вячеславом Геннадійовичем на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 4 березня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 4 березня 2021 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 38 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28 листопада 2020 серія ДПР18 №226470 ОСОБА_1 , звинувачується в тому, що він 28 листопада 2020 року, о 19.20 год., м.Буча, Київської області, по вул. Шевченка, керував автомобілем «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду від 28 листопада 2020 року №285. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Брякін В.Г. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, адвокат Брякін В.Г. зазначає, що суд не звернув уваги, що протокол про адміністративне правопорушення безпідставно був складений працівником поліції о 22.35 год. по вул. Польова, 19 в м. Буча Київської області, а не на місці нібито виявлення поліцейським факту керування ОСОБА_1 належним йому автомобілем, по вул. Шевченка в м. Буча Київської області о 19.20 год., тобто більше ніж через три години і при цьому, не вказуючи конкретної адреси вчинення правопорушення.

Крім цього, в протоколі зазначена не дійсна адреса місця реєстрації чи проживання, чи знаходження ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим жодної судової повістки не було вручено ОСОБА_1 .

Ні протокол, ні будь-який інший документ долучений до протоколу не містить інформації про те, хто саме, за якою адресою, яким чином, за яких обставин виявив факт керування ОСОБА_1 автомобілем, і тим більше в стані алкогольного сп`яніння, оскільки матеріали справи навіть не містять рапорт поліцейського Бондаренко М.С.

Проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння водія, не відповідає порядку визначеному ч.2 та ч.3 ст.266 КУпАП, якими чітко визначено, порядок і черговість огляду на стан алкогольного сп`яніння, результати якого є передумовою прийняття рішення поліцейським щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом. І на підтвердження порушення порядку встановленого законом, жодної інформації матеріали справи не містять про проведення поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , чи про його відмову від такого огляду, чи про направлення, доставлення ОСОБА_1 з метою медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я спеціально визначеного і уповноваженого за переліком управління охорони здоров`я місцевої державної адміністрації, якому надано право проведення такого медичного огляду осіб на стан сп`яніння, оскільки в інших закладах охорони здоров`я, відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП це забороняється.

Згідно висновку №285 від 28 листопада 2020 року медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено не уповноваженою для цього особою, а саме лікарем-травматологомКЗ «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради, яка також згідно наказу №393-адм від 11 квітня 2019 року Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надано право на проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, тобто є також не уповноваженим закладом охорони здоров`я, де забороняється відповідно ч.3 ст.266 КУпАП проводити медичний огляд на стан сп`яніння водіїв і відповідно вказаний доказ не підтверджує обставин огляду ОСОБА_1 , як водія і не підтверджує здійснення ним керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Уповноваженим закладом охорони здоров`я є КНП «Бучанський консультативно- діагностичний центр» Бучанської міської ради розташований в м.Буча Київської області по вул.Польова, буд. 21/10, і вказана інформація повинна бути достеменно відома, як поліцейському Бондаренко М.С. , який складав протокол, а також і суду.

Суд не звернув уваги також на те, що згідно протоколу працівником поліції не було а ні відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а ні вилучено у нього посвідчення водія, а також не було вилучено автомобіля яким нібито керував ОСОБА_1 , під час чого нібито працівниками поліції і було виявлено факт керування водієм ОСОБА_1 своїм власним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, зазначає, що протокол містить записи зроблені навіть візуально різним почерком, що одночасно може свідчити про відсутність взагалі у дійсності подій, викладених в протоколі і пов`язаних з керуванням ОСОБА_1 автомобілем, але в будь-якому разі ця інформація однозначно не підтверджує обставин нібито саме керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, суд першої інстанції при розгляді справи безпідставно прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 винного протиправного вчинку, і в зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності закрив провадження у справі на підставі ст.38 КУпАП.

Одночасно в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Брякін В.Г. виклав клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 4 березня 2021 року. В обґрунтування заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не брав участі в судовому розгляді, оскільки не був в установленому законом порядку повідомлений про день та час розгляду справи. Копію оскаржуваної постанови він як представник ОСОБА_1 отримав в приміщенні суду лише 28 квітня 2021 року. Строк на апеляційне оскарження постанови пропущений також, у зв`язку з подальшим перебуванням після вказаної дати ОСОБА_1 та його представника адвоката Брякіна В.Г. на самоізоляції, пов`язаної з захворюванням людей в їх близькому оточенні з якими вони постійно проживають і контактують.

Клопотання захисника Брякіна В.Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 4 березня 2021 року, винесеної щодо ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 4 березня 2021 року було винесено оскаржувану постанову (а.с.19). Із тексту вказаної постанови вбачається, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 ..Судові засідання призначалися неодноразово, але доказів вручення ОСОБА_1 судових повісток про призначені судові засідання на 14 грудня 2020 року, 28 грудня 2020 року, 11 січня 2021 року, 25 січня 2021 року, 10 лютого 2021 року, 24 лютого 2021 року та 4 березня 2021 року матеріали справи не містять. Судові повідомлення надсилались ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , за якою останній не зареєстрований та не проживає.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 4 березня 2021 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Брякін В.Г. підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу, постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 4 березня 2021 року змінити, та провадження у справі закрити з інших підстав, а саме п.1 ч.1 за ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та пояснив, що вранці 28 листопада 2020 року його син ОСОБА_3 завіз його до мисливського господарства, що розташоване у с.Луб`янка, а у вечері забрав звідти. Коли обідали, вживали невелику кількість алкоголю. Вони з сином заїхали на АСЗ заправити машину. Автомобілем він не керував, приїхав як пасажир, за кермом був його син ОСОБА_3 .. Приблизно о 20.00 год. він знаходився в магазині на АЗС «UPG» по вул. Шевченка, 4А в м.Буча Київської області, куди зайшов купити води. В магазині він зробив зауваження незнайомій особі, ОСОБА_4 , оскільки той негідно поводився. У відповідь на його зауваження, після короткого словесного конфлікту ОСОБА_4 навмисно завдав йому тілесні ушкодження, а саме: наніс йому два удари в обличчя, від чого він впав. Викликали поліцію та швидку допомогу. Про зазначені події, в подальшому було повідомлено працівників поліції і подано відповідну заяву. Карета швидкої допомоги доставила його до Ірпінської центральної міської лікарні по вул..Польова, 19 в м.Буча Київської області, де він був оглянутий, та отримав медичну допомогу лікаря травматолога та невропатолога. В лікарні йому видали довідку №11359 від 28 листопада 2020 року про надання медичної допомоги в зв`язку з закритою черепно-мозковою травмою, забійною раною верхньої повіки ліворуч, підшкірною гематомою нижньої повіки, рекомендовано подальше лікування. В цьому році при зупинці працівником поліції він дізнався про те, що відносно нього був складений протокол.

Що стосується подій, які мали місце 28 листопада 2020 року пояснив, що пройти огляд на стан сп`яніння йому не пропонували, протокол у його присутності не складався, допис в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що "автомобіль залишено на узбіччі без порушення ПДР" не відповідає дійсності, оскільки за кермом автомобіля був його син, який забирав його.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 28 листопада 2020 року він завіз свого батька за місто, а ввечері приблизно о 19 годині заїхав забрав його. По дорозі до додому вони заїхали на АЗС, де відбувся інцидент. Батька забрала машина швидкої допомоги, йому повідомили лише до якої лікарні повезли.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Брякіна В.Г., опитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та переглянувши відеоматеріали долучені до матеріалів справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону, не вжив достатніх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та прийняв рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і закрив провадження у справі за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши відеозапис долучений до матеріалів справи, пояснення ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_3 , письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які є аналогічними за змістом, копію висновку щодо результатів медичного огляду вважаю, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, враховуючи наступне.

Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом під час підготовки до судового засідання було досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис з якого було встановлено, що такий запис відбувався в лікарні, під час отримання ОСОБА_1 медичної допомоги у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Відеозапис не містить підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, або як він проходив медичний огляд на стан сп`яніння, а тому не є належним доказом зазначених обставин.

Копія висновку № 285 щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного сп`яніння від 28 листопада 2020 року суд оцінює критично, оскільки висновок про стан сп`яніння складений лікарем травматологом і в лікарні,яка не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надано право на проведення огляду водії транспортних засобів на стан сп`яніння

Таким чином, належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки обставини, викладені в протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достатності та допустимості.

Оскільки керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, а факт керування 28 листопада 2020 року о 19-20 год. автомобілем «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 категорично заперечується, та, крім змісту протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, виходячи з принципу презумпції невинуватості, неможливо встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, неможливо встановити складу самого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Витлумачивши, відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви у цій частині обвинувачення на користь ОСОБА_1 суд приходить до висновку про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Неврахування цих обставин призвело до хибних висновків судді про доведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки з матеріалів даної справи не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, тобто зібраними у справі доказами не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 4 березня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 4 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Брякіним Вячеславом Геннадійовичем,задовольнити.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 4 березня 2021 року, якою закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП,скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити з підстав, передбачених п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна