КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1111/2021
Категорія: ч. 4 ст. 122 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 07 листопада 2020 року о 08 год 30 хв, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві на перехресті вулиць Харківське шосе та Здолбунівська, в порушення вимог п. 2.3(б) ПДР України не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 та зі смуги, яка передбачає рух тільки прямо, здійснив поворот праворуч, що спричинило створення аварійної обстановки та примусило водія автомобіля «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_2 , змінити швидкість та вжити заходів щодо забезпечення особистої безпеки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року та прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що в справі відсутні об`єктивні докази порушення ним п. 2.3(б) ПДР України, отже не доведено вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано про порушення ним вимог п. 2.3(б) ПДР України, але в даному випадку, на думку ОСОБА_1 , повинні застосовуватися вимоги п. 2.3(є) ПДР України, отже постанова не містить повного розкриття об`єктивної сторони правопорушення, тобто суд не встановив, яку норму закону він начебто порушив.

ОСОБА_1 також зазначає, що за інформацією Управління патрульної поліції у м. Києві від 16 листопада 2020 року, яка судом була долучена до справи, щодо нього в той же день і час, тим самим працівником патрульної поліції було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за адресою, яка приблизно знаходиться на відстані не менше 750 метрів від перехрестя Харківського шосе з вулицею Здолбунівською, при цьому як за першою адресою, так і за другою розташовані перехрестя і можна здійснювати поворот праворуч. У зв`язку з цим, з метою з`ясування місця начебто вчинення правопорушення, ним заявлялося в суді клопотання про виклик працівників патрульної поліції та свідка ОСОБА_2 , яке не було задоволено.

Крім того, вважає, що суд врахував пояснення свідка ОСОБА_2 , до яких слід відноситися критично, оскільки з цих пояснень вбачається, що свідок застосував екстрене гальмування та автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинився в кількох сантиметрах від його автомобіля, проте автомобіль під керуванням ОСОБА_2 завжди знаходився перед його ( ОСОБА_1 ) автомобілем, бо він рухався за цим автомобілем.

На думку ОСОБА_1 , суд безпідставно використав як доказ у справі відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського, оскільки на ньому відсутня фіксація можливого адміністративного правопорушення, а зафіксовано лише момент оформлення матеріалів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та допитавши свідка ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддя місцевого суду, всупереч твердженням апелянта, дотримав.

Диспозиція ч. 4 ст. 122 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Отже, обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів, передбачених частинами 1-3 ст. 122 КУпАП та наслідками у вигляді вимушеного вчинення іншими учасниками дорожнього руху дій, пов`язаних із зменшенням швидкості, зміною напрямку руху, або вжиття інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки, або безпеки інших громадян.

Тобто доказуванню підлягає як порушення ПДР України, передбачені частинами 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, так і створення внаслідок такого порушення аварійної ситуації.

При цьому, зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, що встановлено і суддею місцевого суду за результатами розгляду справи за ч. 4 ст. 122 КупАП стосовно ОСОБА_1 , останній 07 листопада 2020 року о 08 год 30 хв, керуючи автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві на перехресті вулиць Харківське шосе та Здолбунівська не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 («Напрямок руху по смугах») та зі смуги, яка передбачає рух тільки прямо, здійснив поворот праворуч, що спричинило створення аварійної обстановки та примусило водія автомобіля «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_2 , змінити швидкість та вжити заходів щодо забезпечення особистої безпеки.

Дорожній знак 5.16 ПДР України «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а у разі, якщо таке порушення одного учасника дорожнього руху спричинило для інших аварійну обстановку, зазначені дії утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, викладені в протоколі фактичні дії водія ОСОБА_1 та їх наслідки відповідають об`єктивній стороні складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та спростовують твердження останнього в апеляційній скарзі про невідповідність, з огляду на неконкретність суті правопорушення, протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

Крім того, висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення ґрунтується на належних та допустимих доказах по справі.

Зокрема, доводиться даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №012048 від 07 листопада 2020 року (а.с. 1); письмових поясненнях водія ОСОБА_2 , за змістом яких 07 листопада 2020 року, керуючи автомобілем «Nissan Maxima», він рухався по вул. Харківське шосе в м. Києві, під час виконання з крайньої правої смуги правого повороту на вул. Здолбунівську водій автомобіля «Opel Astra», д/н НОМЕР_1 почав виконувати такий самий поворот праворуч, перемістившись при цьому із забороненої розміткою та відповідним знаком ділянки дороги, внаслідок чого йому ( ОСОБА_2 ) довелося застосувати екстрене гальмування, автомобіль «Opel Astra» (передній правий бампер) зупинився в кількох сантиметрах від його автомобіля (переднього лівого крила), чим створив аварійну ситуацію (а.с.2).

Такі пояснення ОСОБА_2 підтримав і в суді апеляційної інстанції, уточнивши, що водій ОСОБА_1 рухався в середній смузі по вул. Харківське шосе в попутному з ним напрямку, але перед перехрестям, приблизно за 10 м до повороту праворуч, в порушення вимог ПДР України різко змінив напрямок руху, частково виїхав у крайню праву смугу, маючи намір повернути праворуч на вул. Здолбунівську, де він (свідок) рухався та вже розпочав маневр повороту, внаслідок чого він змушений був, щоб не відбулося зіткнення, подати звуковий сигнал та застосувати екстрене гальмування, при цьому автомобілі зупинилися на незначній відстані один від одного. Таку дорожню ситуацію побачили працівники поліції, які знаходились на незначній відстані за поворотом, тому зупинили обидва транспортні засоби та він ( ОСОБА_2 ) надав пояснення з приводу аварійної ситуації, яку створив для нього водій ОСОБА_1 .

Пояснення водія ОСОБА_2 є логічними, послідовними, узгоджуються із світлиною, на якій зафіксована організація дорожнього руху на перехресті вулиць Харківське шосе і Здолбунівська в м. Києві та повністю спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що ПДР України він не порушував, постійно рухався за автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , тому не створював та не міг створити для нього аварійної обстановки. Водночас посилання ОСОБА_1 на те, що на згаданому перехресті правилами дорожнього руху не заборонено поворот праворуч, не заслуговують на увагу, оскільки доказами у справі доведено, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та зі смуги, яка передбачає рух тільки прямо, здійснив поворот праворуч, створивши аварійну обстановку для водія ОСОБА_2 , який дотримав вимог цього ж дорожнього знаку під час виконання аналогічного маневру.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відеозапис з нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції не є доказом його вини, оскільки не містить фіксації обставин вчинення адміністративного правопорушення, а лише відображає момент оформлення матеріалів справи, не заслуговують на увагу, оскільки цей доказ оцінювався судом у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами по справі, надає можливість перевірити дотримання поліцейськими під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення вимог закону та з огляду на зміст розмови між поліцейськими та ОСОБА_1 також доводить, що працівники поліції були очевидцями вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на постанову поліцейського, якою на нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення, а також на звернення з адміністративним позовом щодо її незаконності до суду жодним чином не впливають на висновки судді місцевого суду в цьому конкретному провадженні.

За таких обставин, вважаю, що твердження ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, є безпідставними, а судове рішення про його винуватість у вчиненні зазначеного правопорушення, як постановлене з дотриманням вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, - законним та обґрунтованим. Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко