КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1127/2021 Категорія: ст.44-3 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Зінкін В.І.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи - підприємця

за ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Як зазначено у постанові, 26.06.2020 близько 16 год 00 хв в с. Ківшовата Таращанського району по вул. Свободи, 64 в приміщенні продуктового магазину, в громадському приміщенні, ОСОБА_1 здійснювала відпуск товару без одягненої захисної маски в період дії карантину, чим своїми діями порушила правила карантину та постанову КМУ № 392 від 20.05.2020, а саме п. 3 п.п.1 та постанову головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09.05.2020.

Поряд з цим, 22.07.2020 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою, зокрема, п. 3 постанови № 392 від 20.05.2020 визнано таким, що втратив чинність. Однак, підпунктом 1 пункт 10 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 на території України на період дії карантину, також забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції а справу повернути до Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області для розгляду за підвідомчістю.

Вважає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

В обґрунтування зазначених вимог зазначає, що згідно ч.1 ст. 222 КУпаП, органи Національної поліції розглядають справи передбачені, ч.2 статті 44-3 КУпАП, а тому вважає, що на даний час, розгляд справ про адміністративне правопорушення не віднесено до компетенції судів та вважає за необхідним справу повернути до Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області для розгляду за підвідомчістю.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, та не заявляла клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим на підставі ст. 294 КУпАП вважаю за можливе проводити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження по справі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів пре адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП в редакції, чинній на момент вчинення вказаного у протоколі правопорушення, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 21.11.2020 року, статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою такого змісту: «перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно».

Відповідно до ст. 94 Конституції України, Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.

Конституція України, закріпивши у ч.1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст.15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.7). Тобто, щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. До того ж актом, який пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткові стягнення.

У відповідності до вимог ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Так, санкцією ч.2 ст. 44-3 КУпАП передбачено накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Натомість, ч.1 ст. 44-3 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч.2 ст. 44-3 КУпАП, яка набрала чинності з 21.11.2020 року, встановлює відповідальність саме за діяння, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та значно пом`якшує відповідальність за перебування у громадських місцях без засобів індивідуального захисту, а тому має зворотну дію в часі.

Пунктом 6 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Положенням КУпАП передбачено розгляд судом справ про адміністративні правопорушення в межах відповідного протоколу, та не передбачено можливості перекваліфікації вчиненого діяння на інший склад адміністративного правопорушення, передбаченого зміненим чи новим законом про адміністративну відповідальність.

Враховуючи те, що акти, які пом`якшують або скасовують адміністративну відповідальність, застосовуються на будь-якій стадії провадження за справами про адміністративні правопорушення, враховуючи положенняст.8 КУпАП про зворотну дію в часі закону, вважаю, з огляду на те , що положення диспозиціїст. 44-3 КУпАП в редакції, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення втратила чинність, вважаю за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП в редакції закону, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський