П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" серпня 2021 р. Справа № 596/605/21

Провадження № 3/596/368/2021

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., за участю секретаря судового засідання Федорів О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2021 року о 00 годині 50 хвилин в м.Гусятин, по вул. Б.Лепкого водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford р.н. НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 11.05.2021 року ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно 20.04.2021 року о 00 годині 50 хвилин в м.Гусятин він керував автомобілем та його зупинили працівники поліції. Він не перебував в стані алкогольного спяніння, про те відмовився пройти тест на місці та в лікувальному закладі, оскільки був обурений тим, що його систематично зупиняють працівники поліції.

В судове засідання 23.06.2021 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не зявився, подав клопотання про відкладення розгляду справи за станом здоровя.

26.07.2021 року, 11.08.2021 року ОСОБА_1 не зявився, відсутній за місцем проживання.

Положеннями КУпАП встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 був обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді, проте інтересу щодо наслідків розгляду вказаного протоколу у суді не проявляв, що свідчить про намір затягування справи.

Суд при цьому наголошує, що добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами, а безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Так, відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Приймаючи до уваги поведінку особи, яка притягається до відповідальності, яка не з`явилася в судове засідання, з метою розгляду справи у розумні строки, справа розглянута в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопрушення, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доводиться даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 466376 від 20.04.2021 року, згідно якого 20.04.2021 року о 00 годині 50 хвилин в м.Гусятин, по вул. Б.Лепкого водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford р.н. НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановлено, водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, а також положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Так факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події з використання спеціальних технічних засобів саме 20.04.2021 року о 00 годині 50 хвилин в м.Гусятин, вул. Б.Лепкого об`єктивно підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які засвідчили, що на вимогу працівників поліції водій ОСОБА_1 відмовився пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного пристрою «Драгер», а також відмовився проїхати на освідчення в медичний заклад. Крім того він також відмовився підписувати документи. В водія були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації (а.с.3,4).

Факт відмови пройти огляд на стан сп`яніння визнав в судовому засіданні і особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Суд вважає необґрунтованими причини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки такий обов`язок покладено на водія відповідно до приписів п. 2.5 ПДР України.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доводиться також відеозаписами з нагрудної камери поліцейского, що долучені як додатки до протоколу про адміністративне правопорушення. При перегляді відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події з використання спеціальних технічних засобів, а також відмовився надати письмові пояснення. Як встановлено, поліцейським йому роз`яснювались права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також ст.59, ст. 63 КУпАП.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладаючи адміністративне стягнення за вказане адміністративне правопорушення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке відносяться до грубих порушень на транспорті, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На думку суду, застосований до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу та позбавлення прав керування є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст.ст. 40-1, 130, ст.124, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (Отримувач коштів: ГУК у Терноп.обл/Терноп.обл./21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977599; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0019001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Гусятинського районного суду І.О. Лисюк