Справа № 638/470/20
Провадження № 3/638/82/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 липня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Шишкін О.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

14.01.2020 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли матеріали про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що 12.12.2019 року о 13-00 год. ОСОБА_1 по пр.. Незалежності, 17 в м. Харкова, керуючи автомобілем ЗАЗ TF д.н. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Land Cruiser д.н. НОМЕР_2 . Від чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Захисник Пономаренка Володимира Володимировича провадження у справі просив закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку з процедурними порушеннями при складенні протоколу, зазначеними у протоколі описками, відсутністю доказів вини останнього, відсутністю повноважень у експертів на дослідження фото- і відеоматеріалів при проведенні експертизи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №371245 від 12.12.2019,12.12.2019 року о 13-00 год. ОСОБА_2 по пр.. Незалежності, 17 в м. Харкова, керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser д.н. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, і скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ TF д.н. НОМЕР_1 , що рухався в попутному напрямку. Від чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП їх присутність при розгляді справи не є обов`язковою, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутністю.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №374839 від 27.12.2019,;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2019,

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 ,

- висновком експерта за результатами проведення комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 8998/12195 № 17990/7291, відповідно до якого в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ЗАЗ ТF69YО ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не визнання ОСОБА_1 своєї винуватості в скоєнні правопорушення, суд оцінює критично, як спосіб захисту, оскільки вважає, що винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю підтверджується наведеними вище доказами та розцінює судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Однак, суд позбавлений можливості накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 374839 від 27.12.2019 року дорожньо-транспортна пригода відбулась 12.12.2019 року.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки з моменту вчинення правопорушення, тобто з 12.12.2019 року на час розгляду справи 27.07.2021 року сплив визначений ст. 38 КУпАП тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 371245 від 12.12.2019 року, схема місця ДТП від 12.12.2019 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , та висновком експерта за результатами проведення комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 8998/12195 № 17990/7291 не доводять беззаперечно та поза розумним сумнівом факт порушення ОСОБА_2 п. 13.1 ПДР України з огляду на таке.

Як зазначалось вище відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 12.12.2019 року о 13-00 год. ОСОБА_2 по пр.. Незалежності, 17 в м. Харкова, керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser д.н. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, і скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ TF д.н. НОМЕР_1 , що рухався в попутному напрямку, чим порушив п. 13.1 ПДР України .

З метою об`єктивної оцінки дій учасників дорожньо-транспортної пригоди постановою суду від 13.03.2020 року по справі призначено судову автотехнічну експертизу.

Відповідно висновку експерта за результатами проведення комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 8998/12195 № 17990/7291 з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання: «Чи мав водій автомобіля Toyota Land Cruiser Prado ОСОБА_4 технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів?», «Чи вбачаються в діях водія автомобіля Toyota Land Cruiser Prado ОСОБА_5 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди?», - експертним шляхом, на даному етапі дослідження неможливо.

Будь-яких інших беззаперечних доказів на підтвердження вчинення поза розумним сумнівом ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суду не надано.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

За змістом вимог статті 256, частини 1 статті 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже відповідно до статті 254 КУпАП, яка знаходиться в главі 19 розділу IV «Провадження в справах про адміністративні правопорушення», для суду протокол про адміністративне правопорушення є документом, який порушує адміністративне провадження, і єдиною процесуальною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 124, 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя О.В. Шишкін