Справа № 430/883/21
Провадження 3/430/479/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року смт. Станиця Луганська

Станично-Луганський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Попової О.М., розглянувши матеріали управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО Головного управління ДФС у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луганськ, Луганської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: без реєстрації, працюючої домробітницею, паспорт № НОМЕР_1 виданий органом № 8027, 16.01.2019 року, за частиною 1 статті 204-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 134 від 08 травня 2021 року, 08.05.2021 року о 12 год. 20 хвилини ОСОБА_1 , перетинаючи КПВВ «Станиця Луганська» прямуючи з смт. Станиця Луганська (тимчасово непідконтрольної території України) до м. Луганськ (тимчасово непідконтрольної території України) у пішому порядку в особистих речах здійснювала переміщення грошових коштів у розмірі 2950 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) ЄВРО, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 98 854 (дев`яносто вісім тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні, чим порушила вимоги наказу міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 52 від 14.07.2020 року, тобто вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-3 КУпАП. Вищевказані кошти були вилучені у ОСОБА_1 , згідно з протоколом вилучення від 08.05.2021 року.

ОСОБА_1 під час складання протоколу, пояснила, що переміщувані готівкові кошти у сумі 2950 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) ЄВРО, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 98 854 (дев`яносто вісім тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні належать їй на праві власності. Також пояснила, що при собі під час перетину КПВВ підтверджуючих документів щодо походження грошових коштів вона не мала, та не ознайомлювався з наказом № 52, та не знала, що таку велику суму не можно переміщувати через лінію розмежування, без підтверджувальних документів про їх походження.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, від її представника адвоката Бірюкова І.Ю. надійшло клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .. Також надав до суду заперечення на протокол та підтверджуючі документи щодо походження грошових коштів. У запереченні адвокат Бірюков І.Ю. зазначив, що 07.05.2021 року ОСОБА_1 прилетіла літаком з аеропорту Мілана, р. Італія до аеропорту Бориспіль р. Україна, цього-ж дня вона відправилася потягом з міста Київ до м. Рубіжне, куди прибула 08.05.2021 року, далі ОСОБА_1 на автобусі прибула до КПВВ Станиця Луганська для перетину лінії зіткнення, при собі вона мала гроші у сумі 2950 євро, що є звичайно для людини, яка проживає на території Євросоюзу (копія квітка на літак, копія квитка на потяг, копія паспорту громадянки Італії на прізвище ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_1 ) додаються до заперечення), а також ОСОБА_1 ніколи не перетинала лінію зіткнення.

Дослідивши адміністративний матеріал, Суд приходить до наступних висновків, а саме: відповідальність за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП наступає за порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.

П. 2 Наказу міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей» № 52 від 14.07.2020 року визначено, що особа може переміщувати готівкові кошти з контрольованих Україною територій на тимчасово окуповані території у сумі, що не перевищує 50 000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті без підтверджувальних документів про їх походження.

З адміністративного матеріалу вбачається, що у ОСОБА_1 на КПВВ «Станиця Луганська» було виявлено та вилучено готівкові кошти у сумі 2950 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) ЄВРО, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 98 854 (дев`яносто вісім тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні, тобто в сумі, що перевищує дозволену в еквіваленті суму 50000 гривень, без підтверджувальних документів про їх походження на момент складання протоколу.

Надані документи представником ОСОБА_1 адвокатом Бірюковим І.Ю., а саме: копія квітка на літак, копія квитка на потяг, копія паспорту громадянки Італії на прізвище ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_1 ), чим підтверджується можлива наявність у громадянки ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 2950 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) ЄВРО, а також те, що ОСОБА_1 переносила вилучені в неї грошові кошти для оплати лікування матері, про хворобу матері також надано відповідні документи, на думку суду підтверджують належність грошових коштів вилучених згідно протоколу вилучення від 08.05.2021 року, ОСОБА_1 ..

Перевіряючи підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд керується положеннями ч. 1 ст. 7 КУпАП, відповідно до яких ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а також положеннями ст. 9 КУпАП, згідно яких адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст. 62 Конституції України унормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст.ст.7,254,279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічного роду положення закріплено і уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 , щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи матеріали, які адвокат Бірюков І.Ю. надав суду, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі слід закрити.

Окрім того, на час розгляду справи, строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ст. 247, ст. ст. 248, 252, 283, п. 3 ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучені у неї 08 травня 2021 року грошові кошти, перелічені у протоколі вилучення від 08.05.2021 року (додаток до протоколу про адміністративне правопорушення № 134 від 08.05.2021 року, що знаходяться на банківському рахунку ГУ ДФС у Луганській області в АТ «Укрексімбанк» (м.Київ) згідно квитанції № 232727 від 11 травня 2021 року у сумі 2950 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) ЄВРО, що в еквіваленті становить 98 796 (дев`яносто вісім тисяч сімсот дев`яносто шість) гривень 68 копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена до Луганського апеляційного суду через Станично-Луганський районний суд Луганської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.М.Попова