Справа № 428/191/21
Провадження № 33/810/51/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 09 квітня 2021 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Приходько Є.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого у Державній пожежній частині МНС України, пожежним рятівником, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 28 грудня 2020 року о 00.40 годині в м. Сєвєродонецьку по пр. Космонавтів, в районі будинку № 16, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ 217230, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову. Стверджує, що судом першої інстанції не враховані показання свідка ОСОБА_2 , яка підтвердила, що вона 27 та 28 грудня 2020 року керувала транспортним засобом «ВАЗ 217230», державний номер НОМЕР_1 . Окрім того, в матеріалах справи відсутні дані про керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Ці події також не зафіксовані на відеозаписах, котрі долучені до матеріалів справи. На вказаних записах зафіксований рух транспортного засобу на автостоянку поблизу з будинку № 18 по проспекту Космонавтів м. Сєвєродонецька, а саме факт заїзду транспортного засобу на автостоянку поряд з приміщенням Луганського окружного адміністративного суду. Вказує, що ОСОБА_1 пересів на місце водія, оскільки ОСОБА_2 не має доброї освіти в керуванні електричними та механічними обладнаннями транспортного засобу марки «ВАЗ 217230» та пересіла з місця водія, у зв`язку з під`їздом машини патрульної поліції, а також у зв`язку з швидким пошуком свого водійського посвідчення. При цьому поліцейськими не належним чином були зібрані докази в цій справі, адже ними не був допитаний сторож автостоянки біля будинку № 18 по пр.-т. Космонавтів м.Сєвєродонецьк - який безпосередньо спілкувався з водієм транспортного засобу марки «ВАЗ 217230» ОСОБА_2 , яка здійснювала заїзд транспортного засобу на цю автостоянку.

Заслухавши ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисника Приходька Є.В., котрі надали тотожні доводи, що викладені в апеляційній скарзі, заслухавши показання свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею дотримано не було.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення судді першої інстанції є необґрунтованим, а його висновки суперечать матеріалам справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 201021 від 28 грудня 2020 року; письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , показання свідка ОСОБА_5 , котрий є патрульним поліцейським, відеозаписи з нагрудних відеокамер та відеореєстратору, а також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння від 28 грудня 2020 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, довідку лікаря ВНЦЕМД ОСОБА_6 , рапорт інспектора поліції.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Проте зазначені в протоколі обставини не підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції вказаними доказами.

Відповідно до п. 27 постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

Щодо встановлення обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом транспортного засобу марки «ВАЗ 217230» слід зважити на таке.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 висловлював заперечення щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, власноручно зробив запис у протоколі про адміністративне правопорушення про свою невинуватість, що також зафіксовано відеозаписами з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції та відеореєстратору.

Суддя в постанові, що оскаржується, на доказ винуватості ОСОБА_1 послався на згаданий відеозапис з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, вказавши, що на ньому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом

Утім при апеляційному перегляді встановлено, що цих фактичних даних на вказаних відеозаписах не зафіксовано.

Водночас на них засвідчено, при перед заїздом транспортного засобу марки «ВАЗ 217230» до автостоянки, з пасажирського місця виходить особа, котра спілкується зі сторожем цієї автостоянки, та повертається назад до вказаного місця автомобіля.

Через віддаленість зйомку з відеореєстратору, темний час доби однозначно зробити висновок про стать особи, котра вийшла з автомобіля, тобто хто вийшов з цього транспортного засобу ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 не можливо.

Одначе в цей момент патрульні поліцейські, після фіксації можливого порушення водієм цього транспортного засобу ПДР, не прийняли рішення про його зупинку. Тільки після заїзду автомобіля до місця стоянки, були увімкнуті проблискові маячки на транспортному засобі патрульних поліцейських.

При апеляційному перегляді встановлено, що після зупинки транспортного засобу марки «ВАЗ 217230» та наближення поліцейського до цього засобу на його водійському місці перебував ОСОБА_1 .

Заразом ці обставини не спростовують версію ОСОБА_1 про не керування ним вказаним транспортним засобом, що це здійснювала ОСОБА_2 , та те, що він пересів на місце водія, оскільки ОСОБА_2 не має навиків в керуванні електричними та механічними обладнаннями транспортного засобу марки «ВАЗ 217230».

Напроти ці версія підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 , котра допитана в суді першої інстанції.

Свідок ОСОБА_2 є знайомою ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, що може свідчити про її заінтересованість в результатах розгляду справи, втім та обставина, що ОСОБА_1 не був водієм під час перебування його в транспортному засобі в ході заїзду на автостоянку засвідчується іншими доказами.

Свідок ОСОБА_3 в апеляційному суді підтвердив, що за обставин, вказаних в постанові судді, що оскаржується, за кермом автомобіля знаходилась жінка, а з пасажирського місця автомобіля виходив ОСОБА_1 , який допоміг відчини ворота до автостоянки та також сів до цього ж місця в автомобілі.

Надаючи оцінку показанням цього свідка, слід зауважити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 раніше не були знайомі, будь-яких підстав для надавання ним неправдивих показань не встановлено, тому відсутнє підґрунтя для критичної оцінки показань свідка ОСОБА_3 та визнання їх недостовірними.

Також свідок ОСОБА_3 пояснив, що поліцейські відбирали від нього письмові пояснення стосовно відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Чому не повідомив поліцейських, що той не керував транспортним засобом пояснити не зміг.

Через те що свідок ОСОБА_5 , котрий є патрульним поліцейським, зацікавлений в результатах справи, його показання, а також зміст рапорту інспектора поліції, не можуть бути об`єктивним, а винуватість особи у вчинення адміністративного правопорушення не може підтверджуватися виключно його показаннями.

Так само, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння від 28 грудня 2020 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, довідку лікаря ВНЦЕМД ОСОБА_6 не підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

За таких обставин є розумний сумнів стосовно встановлених судом першої інстанції обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що передувало складанню протоколу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність того факту, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

На підставі наявних доказів слідує, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки за обставин складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був водієм транспортного засобу, що виключає наявність в його діях складу вказаного правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Приходько Є.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 березня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук