Справа № 307/4/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши клопотання Човбана С. І. про поновлення строку на апеляційне оскарження,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 січня 2021 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, не працюючий, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн..

Згідно постанови, 27.12.2020 о 05 год 35 хв по вул. Армійській у м. Тячів, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується роздруківкою алкотестеру «Drager» від 27.12.2020, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з указаною постановою, Човбан С. І. подав у інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови, порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі в зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження Човбан С. І. вказує на те, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки копію постанови отримав лише 04.08.2021.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма - ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його пропущено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 20.01.2021, що свідчить про те, що останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 01.02.2021 включно.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу Човбан С. І. подав (здав у поштове відділення) 06.08.2021, тобто з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 20.01.2021.

Апеляційним судом не встановлено поважних причин, із яких ОСОБА_2 чи його представник Човбан С. І. не подав апеляційну скаргу в передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк (до 01.02.2021 включно).

Так, із матеріалів справи вбачається і Човбаном С. І. не оспорюється те, що оскаржувана постанова судді постановлена 20.01.2021 за участі ОСОБА_2 .

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що 20.01.2021, тобто в день винесення оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 оплатив суму штрафу в розмірі 10200 гривень та судовий збір - 454 гривні, про що свідчать наявні в матеріалах справи квитанції від 20.01.2021 (а. с. 10, 11).

Разом із тим, ОСОБА_2 самостійно чи через представника не оскаржив у встановлений законом строк постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності без поважних причин.

Можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим, чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, початком строку на апеляційне оскарження постанови судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.01. 2021 є день її проголошення, а не отримання її копії, і будь-яких підстав вважати, що такий строк представником ОСОБА_2 - Човбаном С. І. пропущено з поважних причин немає.

Доводи клопотання про те, що Човбан С. І. отримав копію оскаржуваної постанови 04.08.2021, - апеляційний суд із урахуванням того, що ОСОБА_2 брав участь у розгляді справи та був присутній під час проголошення постанови, про що свідчить і вищезгаданий факт оплати ним штрафу та судового збору, - визнає такими, що в будь-якому разі не являються поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови від 20.01.2021 у встановлений законом строк. При цьому, апеляційний суд враховує те, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 після винесення постанови від 20.01.2021 не мав можливості оскаржити постанову до 01.02.2021 чи звернутися за правовою допомогою до кваліфікованих осіб. На наявність таких відомостей не посилається і апелянт Човбан С. І. в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені Човбаном С. І. обставини не перешкоджали реалізації права ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в передбачений ст. 294 КУпАП строк.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Існування інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску ОСОБА_2 чи його представником - Човбаном С. І. строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено.

На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.

При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України». Так, у пункті 41 цього рішення Європейський суд зазначив, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд у порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи те, що в клопотанні не наведено жодних доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили ОСОБА_2 чи його представника - Човбана С. І. можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку про те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 20.01.2021, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення такого строку.

Тому, апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню Човбану С. І. як особі, що її подала.

Приймаючи рішення про необхідність відмови Човбану С. І. в поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також бере до уваги: положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Подане Човбаном С. І. в інтересах ОСОБА_2 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення залишити без задоволення та відмовити у поновленні пропущеного строку.

Апеляційну скаргу, яку подав Човбан С. І. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - повернути Човбану Сергію Івановичу з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому та ОСОБА_2 копію даної постанови.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан