Справа № 455/774/21
Провадження № 3/455/419/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 серпня 2021 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Кушнір А.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Головного управління Держпраці у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , працюючої міським головою Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області,

за ч.1ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ЛВ8653/1360/АВ/П/ПТ від 19.05.2021, складеним головним державним інспектором Лизан М.О., 19.05.2021 о 12.00 год під час проведення інспекційного відвідування у Хирівській міській раді Самбірського району Львівської області, що знаходиться за адресою: 82060, Львівська область Самбірський район м.Хирів, вул.В.Стуса, 24, яке проводилося в період з 12.05.2021 по 19.05.2021, головним державним інспектором ГУ Держпраці у Львівській області Лизан М.О. встановлено порушення міським головою Хирівської міської ради ОСОБА_1 вимог законодавства про працю, а саме:

1) порушення вимог ч.3 ст.49-2 КЗпП України - одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адміністрацією установи не запропоновано іншу роботу та не повідомлено про відсутність роботи за відповідною професією чи спеціальністю.

Згідно із структурою апарату міської ради затвердженою Рішенням І-шої сесії VIII-го скликання від 12.12.2020 в кількості 55 штатних одиниць, станом на 12.01.2021 (день видачі листа повідомлення) в Установі існували вакантні посади, зокрема у структурі апарату Хирівської міської ради: відділ фінансової звітності та бухгалтерського обліку 2 одиниці головного спеціаліста та 1 одиниця спеціаліста І категорії; відділ організаційно - кадрової роботи 1 одиниця начальника відділу, 1 одиниця головний спеціаліст - юрист, 1 одиниця спеціаліст з інформаційних технологій; відділ - служби у справах дітей - 1 одиниця начальника відділу, 2 одиниці спеціаліста; відділ соціального захисту та соціального забезпечення населення - 1 одиниця начальника відділу, 4 одиниці спеціаліста; прибиральниця службових приміщень - 1 одиниця.

У структурі: Фінансовий відділ - 1 одиниця головного бухгалтера та 2 одиниці головного спеціаліста; Відділ освіти, культури, молоді та спорту Хирівської міської ради - 1 одиниця начальника відділу, 1 одиниця головного бухгалтера та 3 одиниці головного спеціаліста та 1 одиниця діловода; Відділ ЖКГ, благоустрою, земельних відносин, охорони навколишнього середовища, містобудування та архітектури - 1 одиниця начальника відділу. 2 одиниці спеціаліста І категорії та 2 одиниці спеціаліста.

А також станом на 15.03.2021 (день вивільнення) в Установі згідно із штатним розписом затвердженим розпорядженням міського голови № 37 від 29.01.2021 були наявні такі вакантні посади: зокрема у структурі апарату Хирівської міської ради: відділ фінансової звітності та бухгалтерського обліку - 1 одиниця головного спеціаліста та 1 одиниця провідного спеціаліста; відділ організаційно - кадрової роботи - 1 одиниця спеціаліста з інформаційних технологій; відділі соціального захисту та соціального забезпечення населення - 2 одиниця інспектора соціального захисту; прибиральниця службових приміщень - 1 одиниця.

У структурі: Фінансовий відділ - 1 одиниця головного спеціаліста; Відділ освіти, культури, молоді та спорту Хирівської міської ради - 1 одиниця начальника відділу та 3 одиниці головного спеціаліста; Відділ ЖКГ, благоустрою, земельних відносин, охорони навколишнього середовища, містобудування та архітектури - 2 одиниці спеціаліста І категорії та 1 одиниця інспектора; Відділ централізованої бухгалтерії відділу освіти, культури, молоді та спорту - 1 одиниця бухгалтера.

2) порушення вимог ч. 2 ст.47 КЗпП України - в ході проведення інспекційного відвідування адміністрацією Установи надано розпорядження №68, 70, 71 від 12.03.2021, відповідно до яких ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 звільнено з 15.03.2021 за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації праці, скороченням штатної чисельності працівників. B нижніх частинах розпоряджень в графі «Ознайомлена з розпорядженням» - вчинено підписи, в розпорядженні № 68 від 12.03.2021 «Про фактичне вивільнення ОСОБА_3 » в нижній частині розпорядження проставлено напис «отримала 24.03.2021» в розпорядженні № 70 від 12.03.2021 «Про фактичне вивільнення ОСОБА_2 » в нижній частині розпорядження проставлено напис «24.03.2021», в розпорядженні № 71 від 12.03.2021 «Про фактичне вивільнення ОСОБА_6 » в нижній частині розпорядження проставлено лише підпис про ознайомлення, що свідчить про порушення вимог частини 2 статті 47 КЗпП України в частині невидачі копії розпорядження про звільнення в день звільнення, тобто 15.03.2021.

3) порушення вимог Пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі Інструкція .№58) - з наданих в ході інспекційного відвідування документів вбачається, що у день звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були відсутні на робочому місці і в табелі обліку робочого часу за березень 2021 в день звільнення 15.03.2021 проставлено умовне позначення «І» інші нез`явлення. В ході інспекційного відвідування адміністрацією Установи не надано листа повідомлення із вказівкою про необхідність отримання ОСОБА_2 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 трудової книжки.

4) порушення вимог ч.1 ст. 47 КЗпП України - в ході інспекційного відвідування адміністрацією Установи надано Книгу обліку руху трудових книжок при вивченні якої встановлено, що в графі «Розписка працівника в отриманні трудової книжки» навпроти прізвищ ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 проставлено підписи та зазначено дату 24.03.2021, що свідчить про порушення вимог частини 1 статі 47 КЗпП України в частині не видачі трудової книжки в день звільнення 15.03.2021.

В судове засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не з`явилася, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (Укрпошта 838), подала суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення мотивуючи тим, що відповідно до ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Зазначила, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ЛВ8653/1360/АВ/П/ПТ від 19.05.2021: датою порушення вимог ч.3 ст. 49-2 КЗпП тобто попередження про звільнення без пропозиції іншої роботи є 12.01.2021, строк накладання адміністративного стягнення до 12.04.2021; датою порушення вимог ч.2 ст. 47 КЗпП є 15.03.2021, тобто не вручення розпорядження про звільнення в день його винесення, строк накладення адміністративного стягнення до 15.06.2021; датою порушення вимог п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок та ч.1 ст. 47 КЗпП є 15.03.2021, тобто не вручення трудової книжки працівнику в день його звільнення, та не надсилання працівнику поштового повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки є 15.03.2021, строк накладення адміністративного стягнення до 15.06.2021. Враховуючи наведене вважає, що на момент розгляду справи закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Як вбачається з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Проаналізувавши обставини справи та юридичний склад правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 слід дійти висновку, що в даному випадку порушення не є триваючим, оскільки за змістом ч. 1 ст. 41 КУпАП (порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці) воно пов`язується з моментом вчинення дії.

Оскільки правопорушення мали місце 12.01.2021, 15.03.2021, такі не є триваючими, а тому на момент розгляду справи сплинув передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, що відповідно до вимог п.7 ст.247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження в справі.

Так, відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Між тим, пункт 7 статті 247КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, формулювання абзацу першого статті 247КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Так, після спливу строків, передбаченихст.38 КУпАП, у відповідності до вимог ст.247 КУпАП суд позбавлений можливості досліджувати та давати будь-яку оцінку доказам у справі, а також встановлювати наявність вини особи у скоєному.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається, з підстав закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст.38 КУпАП, суд враховує положення ст.6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Кодекс України про адміністративне правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

В контексті наведеного Верховний суд зауважує, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Дана позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі №308/8763/15-а

Таким чином, оскільки на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, а тому провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.38, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.В.Кушнір