КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Черевичного М.О.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши клопотання захисника Черевичного Микити Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника Черевичного Микити Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, стягнуто судовий збір в сумі 420,40 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що, будучи особою, яка раніше вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, 4 листопада 2020 року о 03.15 год. керував автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 по Кільцеві дорозі (навпроти вул. Зодчих, 46) в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння згідно із ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Однак ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Черевичний М.О. в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду захисник Черевичний М.О. послався на те, що під час складання вищевказаного протоколу співробітниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 лише про те, що розгляд справи щодо нього відбудеться у Святошинському районному суді м. Києва без зазначення дати та часу даного розгляду, та про те, що він буде викликаний до суду шляхом направлення на його адресу судової повістки про виклик до суду, що підтверджується вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення. Не отримавши жодного виклику до Святошинського районного суду м. Києва, 8 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адвоката Черевичного М.О. за правовою допомогою у зв`язку із складеним протоколом. При ознайомленні з матеріалами справи було встановлено, що на аркуші справи 9 міститься судова повістка про виклик до суду на ім`я ОСОБА_1 , проте, дана повістка не містить відомостей про її вручення чи відмову в отриманні, а в матеріалах справи відсутні будь-яке підтвердження направлення даної повістки за місцем проживання ОСОБА_1 , незважаючи на те, що адреса його проживання зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.

На переконання захисника, судом першої інстанції допущено порушення положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП в частині неповідомлення ОСОБА_1 про дату і місце розгляду справи та у подальшому проведення розгляду справи без його присутності як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окремо захисник звертає увагу на те, що у матеріалах справи не міститься і доказів належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи та направлення копії оскаржуваної постанови.

Щодо вимог апеляційної скарги, то захисник просить скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що місцевим судом допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, в апеляційній скарзі захисник зазначає про те, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не узгоджуються з даними, зазначеними у протоколі та направленні на огляд водія транспортного засобу на проходження огляду на стан сп`яніння, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів.

Апелянт акцентує увагу на тому, що в оскаржуваній постанові вказано, що згідно з письмовими поясненнями пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено, що вони присутні 4 листопада 2020 року о 03:30 на Кільцевій дорозі (навпроти вул. Зодчих, 46) в м. Києві при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Однак, у письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 зазначає, що 11 квітня 2020 року в його присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, тобто, більше ніж за 7 місяців до подій, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 021118, які мали місце 4 листопада 2020 року, і, такий факт ставить під сумнів показання зазначеного свідка, у зв`язку з чим його не можна вважати достатнім і достовірним доказом. Також захисник зазначив про те, що вказані обставини знаходять своє відображення у поясненнях і свідка ОСОБА_3 , який зазначив, що 11 квітня 2020 року в його присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, і ці показання є також сумнівними. Проте, яка зазначає апелянт, при наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Окрім того, в апеляційній скарзі вказується на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини ОСОБА_1 , оскільки протоколом передбачено, що до нього долучаються пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а зі змісту пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено, що вони відібрані 11 листопада 2020 року, тобто, через тиждень після складання протоколу щодо ОСОБА_1 , таким чином, як зазначає захисник, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ще не існувало, а отже вони не могли бути поліцейським долучені до зазначеного протоколу. Вказані обставини, на переконання захисника, вказують на те, що поліцейським у протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18№ 021118 від 4 листопада 2020 року внесені недостовірні відомості або після відібрання пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 останнім до протоколу, або внесено додатковий запис після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, що відповідно до положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, не допускається.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння складено з порушенням вимог законодавства, що свідчить про порушення процедури огляду, а отже огляд є недійсним. З посиланням на положення КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, захисник звертає увагу на те, що форма направлення містить вимоги до його оформлення, які не були дотримані співробітником поліції, а саме дане направлення не містить підпису, а відсутність підпису співробітника поліції свідчить про те, що поліцейським порушено процедуру, передбачену ст. 266 КУпАП та Інструкцією щодо направлення ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, а отже відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП огляд вважається недійсним та свідчить про відсутність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, на що суд першої інстанції не звернув увагу, та не врахував зазначені обставини при винесенні оскаржуваної постанови.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказавши що йому не було відомо про розгляд справи в суді першої інстанції, а також апеляційну скаргу захисника Черевичного М.О., пояснивши, що наркотичних засобів він не вживав, а тільки сперечався з працівниками патрульної поліції, оскільки його вже неодноразово затримують і кожний раз пропонують пройти огляд на стан сп`яніння. У нього є проблема з руками, - тремор рук, довідку у лікаря про проблему тремору рук він не отримував. Він працює на СТО, важка робота, про що він повідомляв працівників поліції. На час, коли його автомобіль був зупинений працівникам патрульної поліції, він був втомлений, а тому і відмовився їхати до лікаря. Працівники поліції насміхаються з нього, кожного разу забирають його час.

В суді апеляційної інстанції захисник Черевичний М.О. підтримав доводи, які викладені у клопотанні про поновлення строку та в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, пояснивши, що суд не звернув увагу на ряд порушень, які допустили працівники поліції, те, що письмові пояснення свідків не відповідають фактичним обставинам справи, направлення водія до закладу охорони здоров`я оформлене з порушенням вимог Інструкції та КУпАП, а протокол, який складений щодо ОСОБА_1 , не узгоджується з доказами, які містяться в матеріалах справи. Працівники поліції в порушення вимог Інструкції ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Докази, які наявні в матеріалах справи, є недопустимими, а відеозапис не узгоджується з протоколом, складеним щодо ОСОБА_1 . Також з протоколу не зрозуміло, які докази додані до справи, не зрозуміло, що за доказ «Боді камера АА 00712».

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Черевичного М.О. та ОСОБА_1. на підтримку доводів клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши вказані доводи, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказаної вимоги закону місцевий суд не дотримався, оскільки матеріали справи не містять жодних належних даних про вручення або отримання ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, судової повістки або будь-яким іншим способом виклику до суду.

З метою перевірки доводів клопотання про поновлення процесуального строку Київським апеляційним судом до Святошинського районного суду м. Києва направлено запит щодо надання інформацію про направлення ОСОБА_1 судової повістки про судовий розгляд на 14 грудня 2020 року або повідомлення його про день та час розгляду справи у будь-який інший спосіб (ас. 47-48). Листом Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року суд апеляційної інстанції повідомлено, що при перевірці вихідної кореспонденції в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3» повістка про виклик до суду ОСОБА_1 не зареєстрована та не направлялась (ас. 49-51).

Окремо суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у порушення положень ст. 285 КУпАП, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про направлення чи вручення копії оскаржуваної постанови суду від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду подані поштовим відправленням, відповідно до поштового штемпелю - 25 червня 2021 року (ас. 27-40).

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущено з поважних причин, а тому такий строк підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що 4 листопада 2020 року о 03.15 год. ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 по Кільцеві дорозі (навпроти вул. Зодчих, 46) в м. Києві, був зупинений працівниками поліції за порушенням Правил дорожнього руху.

З відеозаписів події, яка мала місце 4 листопада 2020 року, вбачається таке: Перший відео файл розпочинається о 02:59:58, дата 2020/11/04, на якому присутній ОСОБА_1 , працівник поліції, який повідомляє, що здійснюється відео фіксація. ОСОБА_1 з кишень одягу на багажник автомобіля викладає свої речі. Працівник поліції запитує у ОСОБА_1 , чи останній пройде огляд у лікаря нарколога, чи проїде до лікаря нарколога. ОСОБА_1 відповідає, що у нього забрали водійське посвідчення по ст. 130 КУпАП. Працівники поліції знову запитали у ОСОБА_1 , чи останній проїде до лікаря нарколога, і також працівники поліції повідомляють, що перевірять автомобіль ОСОБА_1 . Працівник поліції відійшов до службового автомобілю. Відеозапис закінчується о 03:00:43.

Другий відео-файл розпочинається о 03:00:44 дата 2020/11/04, з якого вбачається, що інспектор патрульної поліції поруч з службовим автомобілем, а в подальшому підійшов до ОСОБА_1 та запитав у останнього водійське посвідчення, на що ОСОБА_1 відповів, що немає. ОСОБА_1 сказав, що потрібно пройти за поворот, щоб забрати документи, на що інспектор патрульної поліції запитав у ОСОБА_1 , чи є у нього документи, а ОСОБА_1 відповів, що забув ключ від хати, потрібно пройти за поворот. Працівник патрульної поліції повідомив про те, що потрібно перевірити автомобіль, і його ( ОСОБА_1 ) також потрібно перевірити. Відеозапис закінчується о 03:01:35.

Третій відео-файл розпочинається о 03:01:42 дата 2020/11/04, з якого вбачається, що інспектор патрульної поліції звертається до ОСОБА_1 та повідомляє, що зараз перевірить очі ОСОБА_1 , чи все гаразд. Інспектор патрульної поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що треба робити, світить ліхтариком в обличчя. Працівник патрульної поліції попросив ОСОБА_1 повторити зазначений тест. Далі працівник патрульної поліції запитує у ОСОБА_1 , чи вживав він якісь наркотичні засоби, на що ОСОБА_1 відповів, що вживав. Інспектор патрульної поліції зазначає, що він бачить, що ОСОБА_1 вживав, а ОСОБА_1 відповідає, що навіть не заперечує, і вказує також на те, що треба сходити за документами. Працівник патрульної поліції запитує у ОСОБА_1 , чи є у нього паспорт, на що ОСОБА_1 , відповідає, що паспорт є в телефоні. Інспектор патрульної поліції звертається до ОСОБА_1 , і зазначає про те, щоб ОСОБА_1 хтось підніс паспорт. Відеозапис закінчується о 03:02:48.

Четвертий відео-файл розпочинається о 03:03:44 дата 2020/11/04, на якому зафіксовано, що працівник патрульної поліції каже ОСОБА_1 , щоб приїхав друг останнього з документами на автомобіль для того, щоб не забирали автомобіль. ОСОБА_1 просить працівників поліції пройти за документами на автомобіль на роботу на СТО, пояснивши, що працював, забув ключі, на що працівник патрульної поліції повідомив, що зараз під`їдем. Працівник патрульної поліції попросив показати паспорт, який ОСОБА_1 шукає в телефоні. спектор патрульної поліції звертає увагу ОСОБА_1 на те, що у нього тремтять руки, на що ОСОБА_1 повідомляє про те, що руки у нього тремтять завжди. Працівник патрульної поліції говорить ОСОБА_1 про те, що, можливо, руки тремтять від того, що він вживає, на що ОСОБА_1 заперечує, та вказує, що коли вживає, то навпаки, далі поліцейський запитує у ОСОБА_1 , чи він курить травку, ОСОБА_1 відповідає «так», відкриває багажник на прохання іншого інспектор патрульної поліції. Інспектор патрульної поліції вказує, щоб ОСОБА_1 забрав свої речі з багажнику автомобіля. Один з інспекторів залишився біля ОСОБА_1 та транспортного засобу, інший інспектор відійшов до службового автомобіля. Відеозапис закінчується о 03:05:04.

П`ятий відео-файл розпочинається о 03:19:31 дата 2020/11/04, з якого вбачається, як інспектор патрульної поліції в присутності ОСОБА_1 та двох свідків роз`яснює про те, що було зупинено водія, який керував транспортним засобом «Фольксваген Боро» з литовською реєстрацією, що водій знаходиться у наркотичному сп`янінні, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці не реагують на світло. Працівник поліції запитав у ОСОБА_1 , чи керував він транспортним засобом «Фольксваген Боро», на що ОСОБА_1 , відповів, що так. Далі працівник патрульної поліції пропонує водію проїхати до лікаря нарколога здати тест, на що водій відповідає, що «не хочемо їхати», інспектор патрульної поліції уточнює у ОСОБА_1 , чи відмовляється ОСОБА_1 від проходження огляду, та отримавши позитивну відповідь, говорить про те, що водій автоматично визнає, що керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. На запитання працівника патрульної поліції про те, що водій відмовився, свідки підтвердили відповіддю «так». Відеозапис завершився о 03:20:19 (ас. 7а).

За результатами подій щодо ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 021118 від 4 листопада 2020 року, відповідно до якого 4 листопада 2020 року о 03.15 год. по Кільцеві дорозі навпроти вул. Зодчих, 46, в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Як зазначено у протоколі, до нього додаються пояснення свідків, бодікамера АА-00712, направлення, розписка.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; направлення ОСОБА_1 на огляд до КМНКЛ «Соціотерапія»; розписка ОСОБА_1 про те, що він зобов`язується не керувати протягом 24 годин з моменту 03.57 год. 4 листопада 2020 року; копія постанови від 5 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП; довідка інспектора УПП про притягнення 5 лютого 2020 року Святошинським районним судом м. Києва ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 021118 від 4 листопада 2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 після його зупинки були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився; дані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 4 листопада 2020 року, дані відеозапису із нагрудної камери працівника патрульної поліції, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 5 лютого 2020 року про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розписку ОСОБА_1 про зобов`язання не керувати транспортними засобами протягом 24 годин, що підтверджує факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, як того вимагають положення ст. 266 КУпАП, довідку інспектора патрульної поліції, згідно якої ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП (ас. 13-14).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за відповідною частиною ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що працівниками поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього виявили ознаки, які можуть свідчити про його перебування у стані наркотичного сп`яніння, та ОСОБА_1 працівником поліції була висунута вимога пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився у присутності двох свідків. За встановлених обставин доводи ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, що це була іронія з його боку про те, що він вживав наркотичні засоби, є непереконливими.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується факт того, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені під час розгляду справи в суді першої інстанції, знайшли своє об`єктивне підтвердження та свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що суд не звернув увагу, що у пояснення свідків зазначено про те, що обставини події мали місце 11 квітня 2020 року хоча самі пояснення складені 11 листопада 2020 року, а тому пояснення свідків не є доказом у справі, є непереконливими. З відеозаписів події встановлена дата 2020/11/04, тобто рік/місяць/дата, підтверджується факт того, що саме в присутності свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, те, що вказані події мали місце саме 4 листопада 2020 року не заперечується й самим ОСОБА_1 , який в цей же день писав розписку про зобов`язання не керувати транспортним засобом, а відтак, дата у поясненнях свідків , що події відбувались 11/04/2020 містить редакційний характер, що не є безумовною підставою для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ще не існувало, а отже поліцейським не могли бути долучені до зазначеного протоколу пояснення, і, вказані обставини вказують на те, що поліцейським у протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 021118 від 4 листопада 2020 внесені недостовірні відомості або після відібрання пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 останнім до протоколу внесено додатковий запис після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, є безпідставними, не ґрунтується на доказах, які б підтверджували факт внесення в протокол додаткових записів.

Твердження апеляційної скарги про те, що направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння складено в порушення вимог законодавства, що свідчить про порушення процедури огляду, а, отже, огляд є недійсним, є необґрунтованими.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП та Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, а також у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, також такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку до цієї Інструкції.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння, та не спростовує порушення водієм транспортного засобу, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, п. 2.5 ПДР України, а також не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.

У той же час наявне у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, окрім даних відеозапису, підтверджує факт пропозиції та направлення водія на огляду до лікаря-нарколога.

Окремо, апеляційний суд акцентує увагу на те, що будь-який огляд у розумінні положень ст. 130 КУпАП, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, щодо ОСОБА_1 не проводився, а, відтак, і не може бути порушень порядку його проведення.

Відеозаписами подій, які є об`єктивними доказами у справі, незалежними від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, зафіксовано обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога.

Щодо твердження захисника Черевичного М.О. про те, що на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 5 лютого 2020 року подано апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, і яке рішення прийнято судом апеляційної інстанції йому невідомо, перевіркою під час розгляду апеляційної скарги у даноій справі встановлено, що згідно з даними АСЕД «Апеляція» постановою Київського апеляційного суду від 14 липня 2021 року відмовлено захиснику ОСОБА_1 - Черевичному М.О. у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 5 лютого 2020 року, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала (ас. 52-53).

З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка раніше вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом, у нього працівниками поліції виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, проте, ОСОБА_1 відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку медичний огляд у закладі охорони здоров`я з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене під час апеляційного розгляду справи не встановлена невідповідність постанови місцевого суду вимогам закону, матеріалам чи обставинам справи, а всі обставини вчинення адміністративного правопорушення місцевим судом досліджені повно та об`єктивно, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою та підстави для її скасування відсутні, а, відтак, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити захиснику Черевичному Микиті Олександровичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника Черевичного Микити Олександровича в інтересах ОСОБА_1 , - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва