П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. Волноваха

Суддя Волноваського районного суду Донецької області Овчиннікова О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 0271, 29.06.2021 року о 16.00 год. у с.Благодатному Волноваського району Донецької області, МБП М 2 - 006, ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність з перевезення громадян за грошову винагороду без державної реєстрації в якості суб`єкта підприємницької діяльності та без наявності спеціального дозволу-ліцензії, яка передбачена діючим законодавством, чим порушив ст.58 Господарського Кодексу України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що вину не визнає, оскільки господарською діяльністю не займається, 29.06.2021 року підвіз випадкових людей, яким треба було дістатися до м.Лимана, де він проживає, у письмових поясненнях, що містяться у матеріалах справи, він написав те, чого від нього вимагали працівники на блок-посту.

Дослідивши адміністративний матеріал вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з таких підстав.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За вимогами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Статтею 1 Закону України «Про ліцензування видів діяльності» визначено терміни, що вживаються у тексті Закону: згідно пункту 1) безліцензійна діяльність - провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії на його провадження, у тому числі провадження ліцензіатом частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, іншої, ніж та, на яку йому надано ліцензію 5) ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню; 6) ліцензування - засіб державного регулювання провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, спрямований на забезпечення реалізації єдиної державної політики у сфері ліцензування, захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів.

Згідно п.24 ст.7 Закону, що встановлює перелік видів господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Тобто, обов`язок мати ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності покладається на суб`єктів господарської діяльності, що, відповідно до ч.1 ст.3 Господарського Кодексу України, є діяльністю суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямованою на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, ознаками якої є, зокрема, систематичність.

Статтею 55 того ж Кодексу визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Ними є, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як встановлено з матеріалів справи, вони не містять доказів здійснення ОСОБА_1 систематичного перевезення пасажирів, що свідчило б про здійснення ним господарської діяльності, оскільки додані до протоколу фототаблиці, копія його паспорту та фотографія автомобіля не підтверджують цього факту; у письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказували, що лише один раз скористалися послугами ОСОБА_1 з метою дістатися до м.Краматорська.

Таким чином, перелічені вище документи не містять доказів здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності.

За загальними положеннями адміністративного права, особа вважається винуватою у скоєнні правопорушення за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17), постанові від 26.06.2019 року у справі № 536/1703/17 (К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106), - притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.62 Конституції України, вважаю, що особою, що склала протокол стосовно ОСОБА_1 , не надано доказів здійснення ним господарської діяльності, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому на підставі п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 251 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.164 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.С.Овчиннікова