Справа № 439/504/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ

15 квітня 2021 року м. Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Бородійчук О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 , працюючої барменом бару «Джерело»,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 102336 від 23 березня 2021 ОСОБА_1 23 березня 2021 о 15.00 год., будучи продавцем бару «Джерело», що в с. Підгірці Золочівського району, здійснювала прийом відвідувачів у приміщенні закладу, чим порушила вимоги п.п. 1 п. 3-5 ПКМУ « 1236.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вини не визнала, з порушенням не згідна. Вона суду пояснила, що є найманою особою, працює за трудовим договором, який укладений з фізичною особою-підприємцем на посаді бармена в барі «Джерело» за адресою с. Підгірці Бродівського району Львівської області.

Окрім того вона подала суду клопотання, в якому зазначила, що згідно постанови КМУ № 1236 від 09 грудня 2021 року, на яку покликається особа, яка склала протокол, обмежено ПРИЙМАННЯ ВІДВІДУВАЧІВ суб`єктами господарювання, які провадять торгівельну діяльність, а вона є барменом.

У відповідності до п. п. 1 п. 3-5 Постанови КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року (в редакції на час складення протоколу) на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і закладів громадського харчування в аеропортах.

Аналізуючи вищевказану обмежувальну норму Постанови КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року можна дійти висновку, що вона адресується суб`єктам господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо).

Тобто, спеціальним суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП у цьому конкретному випадку є суб`єкт господарювання.

Згідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

ОСОБА_1 стверджує, що не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездітність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідеміологічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, норма ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто вона відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-проти епідіемічних правил і норм як загальнодержавних, так і виданих органами місцевого самоврядування. Отже, диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає існування інших норм, в яких сформульовані конкретні правила поведінки, а тому протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП має обов`язково містити посилання на відповідний нормативний акт, закон України із зазначенням конкретного пункту чи статті, які вважаються порушеними з викладенням їх змісту.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 55 Господарського кодексу України, суд позбавлений можливості встановити факт того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, вважаю, що підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення немає, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно неї підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 44-3, ст. 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бородійчук О.І.