ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/9689/20 Головуючий суддя І інстанції Божко В. В.
Провадження № 33/818/647/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Скачкова Р.В., а також представника митниці Тиндика М.В. та Тупікової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Скачкова Р.В. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1978 року народження, громадянин України, мешканець м. Дніпра, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 000 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 17.11.2018 гр. ОСОБА_1 було ввезено в зоні діяльності Харківської митниці ДФС на митну територію України транспортний засіб «FIAT DUCATO»,VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 (країна реєстрації Литва), в митному режимі «транзит». Вказаний автомобіль за межі території України в передбачений законодавством термін вивезено не було. Автомобіль мав бути вивезений у строк до 27.11.2018. У зв`язку з відсутністю інформації щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території, звернення особи з приводу аварії чи дії обставин непереборної сили, складання протоколу про порушення митних правил щодо вищевказаного автомобіля листом Слобожанської митниці Держмитслужби від 08.01.2020 гр. ОСОБА_2 було запропоновано з`явитися до митниці для надання пояснення стосовно порушення терміну транзитного перевезення. На виклик до митниці громадянин не з`явився. За даним фактом відносно гр. України ОСОБА_3 було складено протокол про порушення митних правил, передбачене ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України.

Не погодившись з цим рішенням захисник Скачков Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року та закрити провадження у справі за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що виклик до митного органу ОСОБА_1 не направлялись. Вважає, що на момент розгляду справи строки притягнення до адміністративної відповідальності закінчились. Суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 . Копію протоколу не ОСОБА_1 не отримував. В протоколі про адміністративне правопорушення, а також у всіх додатках та в судовій постанові не зазначено його по-батькові. Посилається на наявністю у митного органу програм ЄАІС та АСМО та вважає, що за наявності таких програм митний орган повинен був ще у 2018 році скласти протокол стосовно ОСОБА_1 .

Крім того, захисник просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року, посилаючись на те, що в судове засідання в суд першої інстанції повсток не отримував, а про наявність судової постанови дізнався лише коли на його банківські рахунки наклали арешт у зв`язку із виконання оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представники митниці Тиндик М.В. та Тупікова О.О. не заперечували проти задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судової постанови та залишили це питання на розсуд суду.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя шляхом реалізації права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Скачкова Р.В., який дії в інтересах ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Скачкова Р.В. та Михайлова А.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, а також пояснення представників митниці Тиндика М.В. та ОСОБА_4 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та вважали постанову судді законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості доповідної записки головного державного інспектора ВМО «Гоптівка» митного поста «Магістральний» Слобожанськоїх митниці Держмитслужби Логвінова О.Є. від 27.01.2020 року, а також на відомості витягів з електронних баз даних.

Зокрема, в протоколі зазначено, що 17 листопада 2018 року о 20:24 год. ОСОБА_5 було ввезено на митну територію України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка» транспортний засіб особистого користування «Фіат Дукато» реєстраційний номер НОМЕР_3 (країна реєстрації Республіка Литва) VIN-код НОМЕР_1 в митному режимі "транзит", з встановленим терміном вивезення до 27.11.2018 року включно. Станом на 27.01.2020 року згідно базами даних АСМО «Інспектор» та Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України відсутня інформація щодо вивезення за межі митної території України вищенаведеного транспортного засобу особистого користування, звернень особи з приводу аварії або дії обставин непереборної сили у відношенні вищезазначеного транспортного засобу особистого користування, а також щодо оформлення транспортного засобу для його вільного обігу на митній території України.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що дії службової особи, яка складала цей протокол, в порядку передбаченому КАС України, ОСОБА_1 або його захисник Скачков Р.В. оскаржували, що унеможливлює будь-які посилання захисника про незаконність дій працівників органів митниці під час складання цього протоколу, в тому числі щодо не направлення копії протоколу та щодо не виклику ОСОБА_1 до органів митниці.

Між тим, в матеріалах справи міститься виклик ОСОБА_1 до органів митниці для надання пояснень щодо обставин, викладених у протоколі (арк. 9-10). Відповідно до зворотного поштового повідомлення (арк. 11) ОСОБА_1 не отримав цього виклику у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Також вбачається, що митниця направляла ОСОБА_1 копію протоколу про порушення митних правил (арк. 12), а також повідомлення про те, що матеріали справи направлені для розгляду до Київського районного суду м. Харкова для розгляду (арк. 34).

Отже твердження захисника про те, що митниця не викликала ОСОБА_1 для складання протоколу, не направляла йому копію протоколу є необґрунтованими та не відповідають дійсності.

Крім того, відповідно до відомостей, які містяться в митній декларації (арк. 8), яку ОСОБА_1 заповнював власноручно, об`єктивно вбачається, що останній був ознайомлений зі змістом ст.ст. 90-95, 381, 470, 483, 485 МК України та зобов`язався вивезти транспортний засіб у строк, встановлений законодавством України.

Отже, ОСОБА_1 був об`єктивно обізнаний про те, що до 27 листопада 2018 року він повинен був вивезти автомобіль з митної території України.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що автомобіль з митної території України до теперішнього часу не вивіз і він перебуває у його гаражі та має намір розмитнити його.

Аналізуючи ці показання, апеляційний суд сприймає їх як визнання своєї вини саме у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України, а саме перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу, що перебував під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення більше, ніж на тридцять діб.

Крім того, захисник в своїй апеляційній не навів будь-яких відомостей, які об`єктивно спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_5 митних правил та його притягнуто за ч.6 ст.470 МК України до відповідальності.

Разом з цим, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафу накладеного на ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 17 листопада 2018 року ввіз на територію України автомобіль особистого користування. Строк вивезення ОСОБА_5 автомобіля з митної території України закінчився 28.11.2018 року. Автомобіль до теперішнього часу ОСОБА_1 з митної території України не вивіз, тобто суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правопорушення ОСОБА_1 скоїв станом на 28.11.2018 року, оскільки це перший день строку, коли він вже повинен був вчинити дії щодо вивезення автомобіля за межі митної території України.

Станом на 28.11.2018 року діяла ст. 470 МК України у редакції закону № 2612-VІІI від 25 листопада 2018 року, відповідно до якої ця стаття мала три частини. Згідно частини третьої цієї статті, Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на 09.12.2018 року ОСОБА_1 свій обов`язок щодо вивезення автомобіля за межі митної території України не вчиняв.

Відповідно до частини 2 статті 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

25 листопада 2018 року прийнято Закон України № 2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», яким статтю 470 МК України було змінено та доповнено, в тому числі, частиною шостою такого змісту:

«Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.».

Закон № 2612-VIII набрав чинності 22 серпня 2019 року.

Таким чином, з 22 серпня 2019 року передбачена інша адміністративна відповідальність за ті ж самі дії, що скоїв ОСОБА_1 з 28.11.2018 року до 08.12.2018 року.

Разом з цим, санкція частини 3 статті 470 МК України, в редакції, що була чинною на час скоєнні ОСОБА_5 правопорушення, передбачала адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є значно меншою ніж передбачено ч.6 статтею 470 МК України на час винесення судової постанови стосовно ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне, враховуючи вимоги ч.1 ст. 8 та п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, змінити постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2020 року стосовно ОСОБА_1 в частині накладеного розміру адміністративного стягнення зменшивши його до розміру штрафу, передбаченого санкцією частини 3 статті 470 МК України, яка діяла на час скоєння ОСОБА_5 правопорушення, що пом`якшує його відповідальність за розміром штрафу, та буде відповідати меті адміністративної відповідальності, оскільки є достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, внаслідок застосування закону що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Скачкова Р.В. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Скачкова Р.В. задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2020 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.470 МК України, змінити в частині розміру накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави, зменшивши його до п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, в редакції ЗУ № 2612-VIІІ від 25 листопада 2018 року.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков