Справа № 643/5614/20
Провадження № 3/643/205/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 348718 від 04.04.2020, 04.04.2020 року о 17-50 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-ту Московському, буд. 151 у м. Харкові, під час перестроювання не надав переваги в русі транспортному засобу «Daimler-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 в судове засідання 12.08.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В попереднє судове засідання також не з`явився, надав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи через його намір скористатись правовою допомогою адвоката.

Враховуючи, що має місце неодноразова неявка ОСОБА_1 в судові засідання, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

В попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 заперечував свою вину. Надав пояснення, згідно яких почав перестроюватись праворуч, при цьому смугу руху не змінював, оскільки між його автомобілем та бордюром була відстань приблизно 2,0 м., тобто вказана частина ділянки дороги по суті не була окремою смугою руху. Приблизно через 10-15 секунд, коли він закінчив маневр перестроювання, відчув удар від зіткнення з іншим автомобілем. Також надав письмові пояснення щодо механізму виникнення ДТП.

Потерпілий ОСОБА_3 надав показання, згідно яких рухався в правій смузі руху із швидкістю приблизно 50-60 км/год. Він відволікся від дороги приблизно на 2-3 секунди та протягом вказаного періоду часу перестав контролювати дорожню ситуацію. Коли він знову подився вперед на дорогу, то побачив перед собою автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , з яким сталось зіткнення. Зазначив, що претензій до ОСОБА_1 не має.

Судом також досліджено інші докази, які надані працівниками поліції, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 348718 від 04.04.2020; схему місця ДТП від 04.04.2020; письмові поясненням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На необхідності застосування принципу презумпції невинуватості в справах про адміністративні правопорушення наголосив Верховний Суд в п. 39 Постанови від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, зазначивши, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Розглядаючи справу на підставі наданих доказів, суд керується таким.

Як встановлено судом, автомобіль під керування ОСОБА_2 рухався в попутному напрямку з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 позаду останнього.

Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , згідно його показань, наданих суду, а також письмових пояснень від 30.06.2020, рухався із швидкістю приблизно 50-60 км/год. Під час руху ОСОБА_2 , згідно його особистих показань, наданих суду, та письмових пояснень від 30.06.2020, відволікся від дороги приблизно на 2-3 секунди та протягом вказаного періоду перестав контролювати дорожню ситуацію. Потім сталось зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 .

Виходячи із вказаної вище швидкості руху, автомобіль ОСОБА_2 за 1 секунду проїжджав відстань від 13,9 м до 16,7 м.

Таким чином, протягом часу, коли ОСОБА_2 відволікся, перестав дивитись вперед та контролювати дорожню ситуацію, автомобіль під його керуванням проїхав від 27,8 м до 50,1 м.

Згідно п. 2.3. ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Враховуючи наведені вище пояснення ОСОБА_2 , суд приходить до висновку щодо недоведеності даних протоколу про адміністративне правопорушення відносно того, що виникнення події ДТП перебуває у причинному зв`язку з діями ОСОБА_1 щодо зміни напрямку руху, а не з діями водія ОСОБА_2 , який повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та у разі виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобіля під керуванням ОСОБА_1 негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинення транспортних засобів, проте всупереч вказаних вимог протягом декількох секунд не стежив за дорожньою обстановкою, після чого сталось зіткнення транспортних засобів.

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих доказів та оцінюючи наявні дані щодо механізму виникнення ДТП, суд приходить до висновку щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводили порушення ОСОБА_1 технічних вимог Правил дорожнього руху України, які б перебували в причинному зв`язку з виникненням події ДТП.

Виниклі сумніви щодо порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з ДТП, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 124, 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов