Справа № 428/6201/21
Провадження №3/428/1575/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., за участю секретаря Рудік Ю.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли які надійшли зі Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 41 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , директора Сєвєродонецької філії АТ «Укрнафтохімпроект», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № СМУ1382/1105/АВ/П/ПТ від 23.06.2021 року, ОСОБА_1 директор Сєвєродонецької філії АТ «Укрнафтохімпроект» за місцем провадження господарської діяльності за адресою: м. Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, 34-б, вчинив порушення вимог законодавства про працю, а саме допустив порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП, ч. 1 ст. 24 Закону України № 108, ч. 4 ст. 115 КЗпП, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 41 КУпАП.

Як зазначено в протоколі: виплата заробітної плати ОСОБА_2 , яка працювала на посаді заступника директора по загальним питанням проводилась з порушенням, а саме: відповідно розрахункового листка за березень 2020 року нараховано заробітну плату у сумі 7903,91 грн., виплачено платіжними дорученнями від 16.04.2020 № 4360 в сумі 2545,06 грн., від 05.05.2020 № 4484 в сумі 1908,80 грн., від 21.05.2020 № 4572 в сумі 1908,79 грн.; за квітень 2020 року нараховано 7903,91 грн., виплачено платіжними дорученнями від 21.05.2020 № 4605 в сумі 6362,56 грн., за березень 2021 року нараховано 11825,05 грн., виплачено платіжним дорученням від 21.04.2021 року № 7310 в сумі 9519,16 грн.; виплата заробітної плати під час щорічної відпустки проводилась з порушеннями, а саме: відповідно до наказу № 272 від 08.12.2020 «Про надання відпустки» ОСОБА_2 була надана частина основної щорічної відпустки за період роботи з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року у кількості 04 календарних днів з 21.12.2020 року по 24.12.2020 року нараховано заробітну плату за час щорічної відпустки у сумі 1115,24 грн., сплачено 12.01.2021 платіжним дорученням № 6510, як складову частину заробітної плати за грудень місяць 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП не визнав та пояснив, що згідно наказу від 02.07.2020 року № 118к його було переведено на посаду директора Сєвєродонецької філії АТ «Укрнафтохімпроект», за його згодою, з 02.07.2020 року, а отже деякі обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відбувались ще до призначення його директором. Крім того, філія не є юридичною особою і свою діяльність здійснює під повним керівництвом Правління Товариства АТ «Укрнафтохімпроект» в особі Голови Правління. Окремий розрахунковий рахунок Філії для проведення розрахункових операцій відсутній, бухгалтерський облік всіх господарських операцій, нарахування заробітної плати працівникам та сплата всіх податків та зборів до бюджету проводить АТ «Укрнафтохімпроект», фінансова звітність надсилається через програму електронної звітності до ГУ ДПС у м. Києві. Вважає, що ним не було порушено вимог законодавства про працю.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, в якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтями 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до коментованої ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він не має доказового значення. Протокол про адміністративне правопорушення займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст. 280 КУпАП і мають значення для правильного вирішення справи. Така позиція законодавця вимагає від посадових осіб, які складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення це комплексне джерело доказової інформації. Однак, він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Статтею 256 КУпАП закріплено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до статей 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характери своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КУпАП, за якою складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю; 2) порушення вимог законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці. Обидва склади - формальні.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Враховуючи, що вина є обов`язковим елементом складу будь-якого адміністративного правопорушення, її відсутність виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії або бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Умисел, як правило, поділяється на прямий і непрямий. У свою чергу, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу від 02.07.2020 року № 118к ОСОБА_1 було переведено на посаду директора Сєвєродонецької філії АТ «Укрнафтохімпроект», за його згодою, з 02.07.2020 року.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № СМУ1382/1105/АВ/П/ПТ від 23.06.2021 року, складеного відносно директора Сєвєродонецької філії АТ «Укрнафтохімпроект» ОСОБА_1 , останній протягом березня 2020 року травня 2021 року за місцем провадження господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив порушення вимог законодавства про працю, а саме допустив порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП, ч. 1 ст. 24 Закону України № 108, ч. 4 ст. 115 КЗпП, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 41 КУпАП.

Згідно акту за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах праці від 23.06.2021 № СМУ1382/1105/АВ Сєвєродонецької філії акціонерного товариства «Український інститут по проектуванню нафтопереробних і нафтохімічних підприємств «Укрнафтохімпроект», встановлено, що директором порушено строки виплати заробітної плати та порушено строки виплати заробітної плати за весь час щорічної відпустки.

Тобто, вказаним актом інспекційного відвідування позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах праці підтверджується факт порушення строків виплати заробітної плати та строки виплати заробітної плати за весь час щорічної відпустки, проте, установлення самого по собі цього факту не може свідчити про вчинення адміністративного правопорушення, так як мають бути установлені усі ознаки його складу. Зокрема, необхідно з`ясувати, чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, слід зазначити, що у протоколі про адміністративне правопорушення № СМУ1382/1105/АВ/П/ПТ від 23.06.2021 року, складеного відносно ОСОБА_1 не зазначено суть адміністративного правопорушення. Замість зазначення, якими своїми діями саме ОСОБА_1 порушив норми законодавства про працю, внаслідок чого його дії було кваліфіковано за ч. 1 ст. 41 КУпАП, у протоколі фактично скопійовано з акту інспекційного відвідування СМУ1382/1105/АВ від 23.06.2021 року опис виявлених на підприємстві порушень.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , так само як і додані до нього матеріали, не містять будь-яких відомостей, які б давали підстави вважати, що виявлене порушення допущене через які б то не було його винні чи необережні дії.

З доданих доказів не вбачається, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправний характер своєї бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків.

Крім того, слід зазначити, що порушення законодавства про працю в період з березня 2020 року по 02 липня 2020 року, мали місце до призначення ОСОБА_1 на посаду директора Сєвєродонецької філії АТ «Укрнафтохімпроект».

Будь-яких доказів, які б свідчили про порушення законодавства про працю ОСОБА_1 , ініціатором складення протоколу не наведено та до протоколу не надано.

В Україні є чинним принцип презумпції невинуватості, запроваджений нормами ст. 62 Конституції України. Вказаний принцип презумпції невинуватості стосується здебільшого висунення особі кримінального обвинувачення.

Однак, Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.2005 року у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п. 65 зазначив, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «спливу важливі наслідки для стану підозрюваного».

Інших доказів щодо вчиненням ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, суду не надано.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення ґрунтується на припущеннях, що є недопустимим відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України.

Враховуючи, що ст. 41 КУпАП є бланкетною, при розгляді такої категорії справ, ініціатором його складання, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано. Так, ініціатором складення протоколу не розкрито суть правопорушення, зроблено посилання на норми актів, без розкриття змісту і суті самого порушення, що є неприпустимим.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень статей 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено встановлення судом інших обставин адміністративного правопорушення, ніж ті, що зазначені в протоколі, оскільки це б погіршувало становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, так як висновки ініціатора складення протоколу про його винуватість у цьому не ґрунтуються на наданих доказах, та в діях ОСОБА_1 за обставин зазначених в протоколі, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник