Справа № 643/5100/21
Провадження № 3/643/1816/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2021 року о 13 год. 05 хв. за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 49/8, ОСОБА_1 здійснював рейсові перевезення автомобілем I-VAN АО7А-41, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за маршрутом 263Е (пр. Ювілейний 602 м/р вул. Клочківська), перевозив при цьому збільшену кількість людей (28 осіб) передбаченого характеристикою 24 сидячих місця, чим порушив п.п. 8 п. 3 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте подав до канцелярії Московського районного суду м. Харкова заяву. Відповідно до змісту якої останній просить суд розглядати справу у його відсутність, зазначив, що визнає вину, щиро кається.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі відомостей щодо часу, місця, способу настання обставин цього адміністративного правопорушення, та безпосередньо ролі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, частина 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Відповідно до ст. ст. 1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Об`єктом цього адміністративного правопорушення, є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення.

Об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є здійснення винною особою діянь, які прямо заборонені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та деталізовані у постанові Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020.

Суб`єкт адміністративного проступку загальний фізична осудна особа, яка досягла на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Із наведеного слідує, що обов`язковими ознаками суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності), що свідчать про порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зокрема, конкретизований зміст зазначеного правопорушення розкривається у постанові Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», за п.п. 8 п. 3 якою передбачено, що здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно;

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 12.03.2021 року серії АПР 18 № 220077, рапортом від 12.03.2021 року, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом, реєстраційною карткою транспортного засобу НОМЕР_1 .

В матеріалах справи міститься клопотання трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012» про передачу на поруки трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012» водія ОСОБА_1 для застосування заходів громадського впливу.

Означене клопотання обґрунтовано тим, що трудовий колектив ТОВ «ТРАНСМЕЙЛ-2012» розглянув на своїх загальних зборах питання про надання згоди на передачу йому на поруки ОСОБА_1 , щодо якого складено адміністративний матеріал відносно притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, та вирішив зважаючи на те, що ОСОБА_1 щиро розкаюється, позитивно характеризується, було одностайно було прийнято рішення взяти ОСОБА_1 на поруки трудового колективу ТОВ «ТРАНСМЕЙЛ-2012» із зобов`язанням здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення вчинення нових правопорушень ОСОБА_1 , його перевиховання та виправлення.

Згідно з приписами ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тобто, адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття, яка реалізується, зокрема, через такі функції адміністративної відповідальності - репресивно-каральну та запобіжно-виховну.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В силу приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або "штрафна"), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані в тому числі з`ясувати, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу.

Таким чином, звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, передбачене ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є правом суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Тобто, ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності з передачею на поруки трудового колективу.

Це питання вирішується судом з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника та є правом суду.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 252-1 Кодексу законів про працю України, трудовий колектив підприємства утворюють усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством.

З наданого Протоколу № 05/04-21 від 05 квітня 2021 на загальних зборів трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012», вбачається, що на загальних зборах було одностайно прийнято вирішено звернутися з клопотаннями до суду про передачу на поруки трудовому колективу ТОВ «ТРАНСМЕЙЛ-2012» водія ОСОБА_1 , адміністративного матеріалу щодо нього на розгляд трудовому колективу в порядку ст. 21 КУпАП для застосування заходів громадського впливу.

З долученої до клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012» характеристики вбачається, що ОСОБА_1 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012» з 13 вересня 2019 року (наказ № 241-к від 12.09.2019 р.) на посаді водія автотранспортних засобів категорії D. За час роботи на підприємстві ОСОБА_4 трудову і транспортну дисципліни не порушував. У колективі ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивного боку. У конфліктних ситуаціях помічений не був. Врівноважена і відповідальна людина, завжди сумлінно виконує свої трудові обов`язки.

Оцінивши в сукупності наведене, зокрема, характер вчиненого правопорушення та фактичні обставини справи, враховуючи особу, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно досліджених матеріалів працює водієм, приймаючи до уваги його позитивну характеристику за місцем роботи, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012» для розгляду, обговорення, вжиття заходів реагування та з повідомленням у 10-ти денний строк про прийняте рішення трудовим колективом.

На переконання суду, з урахуванням відомостей щодо цієї особи, саме такий захід, як передача на поруки трудовому колективу, у цій справі стане найбільш дієвим та ефективним, що узгоджується з вимогами ст. 1 та ч. 2 ст. 249 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто з метою підвищення виховної і запобіжної ролі провадження в справах про адміністративні правопорушення такі справи можуть розглядатися безпосередньо в трудових колективах, за місцем навчання або проживання порушника для вжиття заходів громадського впливу.

Згідно з ч. 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про закриття справи виноситься при передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 21, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення України із передачею матеріалів адміністративної справи на розгляд трудовому колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012».

Направити матеріали щодо ОСОБА_1 до трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012» для застосування заходів громадського впливу.

Директору Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕЙЛ-2012» не пізніше як у десятиденний строк, з дня одержання матеріалів адміністративної справи повідомити суд про заходи громадського впливу, які застосувались до ОСОБА_1 .

Справу відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко