№ 3/522/9131/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лонський І.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Служби безпеки України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого старшим оперуповноваженим з ОВС відділу організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів одержаних злочинним шляхом УБФЗ Головного управління ДФС в Одеській області, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 50 від 07.07.2021 року, 15.06.2021 року ОСОБА_1 здійснив обробку секретної інформації з використанням автоматизованої системи на якій не створено комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю. 15.06.2021 року для друкування секретних документів ОСОБА_1 отримав у завідувача СЗІ УБФЗ ГУ ДФС ОСОБА_2 обліковані аркуші паперу №№1164 та 1166. 15.06.2021 року ОСОБА_1 роздруковані на комп`ютері секретні документи (на облікованих аркушах паперу №№1164 та 1166), надав на реєстрацію старшому оперуповноваженому з ОВС СООРД УБФЗ ГУ ДФС ОСОБА_3 . Остання в свою чергу здійснила реєстрацію секретних документів, які були роздруковані ОСОБА_1 на комп`ютері, а саме: рапорт № 293 цт від 15.06.2021 (облік.арк. №1166) та Постанова №294 цт від 15.06.2021 року (обл.арк. №1164). У ГУ ДФС на час друкування вищезазначених секретних документів, перебував лише один об`єкт інформаційної діяльності (розташований у режимному приміщенні №229), на якому дозволено здійснювати обробку інформації з грифом секретності «Таємно» та «Цілком таємно» ПЕОМ №10480919. Згідно вимог наказу ГУ ДФС від 23.02.2021 року №61 за допомогою власного зареєстрованого флеш-накопичувача з паролем (персональним ключем) у режимному приміщенні № 229, де розміщений ПЕОМ інв. №10480919, виконавець секретних документів повинен здійснити приєднання накопичувача з паролем до ПЕОМ інв. №10480919 через USB-порт та ввести особисту назву користувача (індивідуальну для кожного виконавця секретних документів), а також індивідуальний пароль користувача. Таким чином, в реєстрах ПЕОМ інв.№ 10480919, на якому дозволено обробку інформації з грифом секретності «Таємно» та «Цілком таємно» в ГУ ДФС, зберігається інформація про час, користувача та опис подій виконавців секретних документів. Згідно Протоколу за вибором події ПЕОМ інв. №10480919 від 15.06.2021 року ОСОБА_4 не здійснював обробку секретної інформації на вказаному ПЕОМ. На думку особи, яка склала протокол, ОСОБА_1 15.06.2021 року здійснив обробку секретної інформації, а саме: обробив та роздрукував (на облік. арк. №1166) Рапорт № 293 цт від 15.06.2021 року та (на облік. арк. №1164) Постанову №294 цт від 15.06.2021 року з використанням автоматизованої системи на якій не створено комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 провину не визнав, надавши заперечення на протокол, відповідно до яких просить провадження у справі відносно нього за п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що у п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП є спеціальний суб`єкт керівники установ або начальники РСО, що передбачено вимогами ст.ст. 5, 37 ЗУ «Про державну таємницю». Проте ОСОБА_1 не відноситься до жодного з перелічених.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Стаття 9 КУпАП регламентує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Так, адміністративна відповідальність за п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП настає за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів.

Відповідно до вимог норм ст. 5, 37 ЗУ «Про державну таємницю» забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій. Керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці.

Таким чином, аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до висновку, що суб`єктом правопорушення передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП є посадові особи (керівники) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій.

Проте, адміністративні матеріали за вказаною нормою були складені відносно старшого уповноваженого з ОВС відділу організації викриття економічних злочинів та боротьби з відмиванням доходів одержаних злочинним шляхом УБФЗ Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_1 , який не може бути суб`єктом правопорушення за вказаною нормою.

Крім того, згідно пояснень ОСОБА_1 , 15.06.2021р. , ним було здійснено всі заходи передбачені порядком 939, а саме: ОСОБА_1 отримав у завідувача сектору захисту інформації УБФЗ ГУ ДФС в Одеській області облікові аркуші паперу №1164 та №1166. На об`єкті інформаційної діяльності , розташованому у режимному приміщенні №229 на якому дозволено здійснювати обробку інформації з грифом секретності «таємно» та «цілком таємно» ПЕОМ інв. №10480919, за допомогою приєднання накопичувача з паролем через USB-порт введення особистої назви користувача та індивідуального паролю створені та роздруковані документи, які були надані для реєстрації старшому оперуповноваженому з ОВС СООРД УБФЗ ГУ ДФС в Одеській області, яка здійснила реєстрацію секретних документів, а саме: Рапорт №293цт від 15.06.2021 та Постанова №294цт від 15.06.2021 року. Документи були долучені до справи, про шо було зроблено відмітка у журналі. Електронний файл знищено.

Вказані твердження ОСОБА_1 підтверджуються наданими до матеріалів адміністративної справи та дослідженими у судому засіданні письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що особою, яка склала протокол про вчинення адміністративного правопорушення, не було встановлено, з якого саме об`єкту інформаційної діяльності (автоматизованої системи), за допомогою приєднання накопичувача з паролем через USB-порт введення особистої назви користувача та індивідуального паролю ОСОБА_1 були створені та роздруковані документи: Рапорт №293цт від 15.06.2021 та Постанова №294цт від 15.06.2021 року. Що в свою чергу ставить під сумнів той факт, що ОСОБА_1 порушував вимоги законодавства про державну таємницю.

Разом з тим, суд не може прийняти як беззаперечні достатні докази пояснення адміністратора ОСОБА_6 та відомості з Протоколу за вибором подій (код події «51001») за 15.06.2021, оскільки вони за своїм змістом є суперечливими і не підтверджують поза розумним сумнівом провину ОСОБА_1 у порушенні вимог законодавства про державну таємницю, а також спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні інших доказів. Інші достатні, належні та допустимі докази на підтвердження провини ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення законодавства про державну таємницю, при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України та передбаченій у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, а тому останній не підлягає адміністративній відповідальності за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 212-2, 245, 251, 252, 283, 284, 247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.В.Лонський