Справа № 242/323/21
Провадження № 3/242/265/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2021 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Хацько Н.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив

20 січня 2021 року до Селидівського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235928, складений 22 грудня 2020 року, згідно якого «22.12.2020 року о 06 годині 05 хвилин у Донецькій області, м. Селидове, вул.. Берегова, № 117, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2101 НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло, млява мова). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану сп`яніння наркотичного водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП».

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що правопорушення не визнає, проти зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235928, складений 22 грудня 2020 року заперечує, оскільки 22 грудня 2020 року він не керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, зазначив, що ним було повідомлено поліцейському про те, що напередодні вживав медичний препарат, який приписав лікар, поліцейський зазначив, що це може проявитись під час огляляду та він йому не роз`яснив йому права у випадку відмови від проходження огляну на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали, що додано до протоколу серії ДПР18 № 235928, складений 22 грудня 2020 року, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

В своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Тобто, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як позбавлення права керувати транспортним засобом, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод: забезпечення прав людини на захист, в тому числі: знати про можливості застосування адміністративної санкції і про факти, які ставляться йому в провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти нього.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події, складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Диспозиція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає, зокрема «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Слід зауважити, щовиклад інкримінованих правопорушнику діянь має бути гранично конкретизований, це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Тобто, розглядаючи справу суддя повинен, зокрема, з`ясувати, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення.

Так, при складанні протоколу серії ДПР18 № 235928, складений 22 грудня 2020 року поліцейським зазначено про керування ОСОБА_1 транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння, тоді як відповідно до пояснень наданих у судовому засіданні правопорушником ОСОБА_1 та до пояснень зазначених ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, останній зазначив, що він напередодні вживав лікарські препарати, однак поліцейський при складані протоколу не взяв зазначене правопорушником до уваги та зазначив, що ОСОБА_1 перебував у наркотичному спянінні, а не під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тобто дії правопорушника не співпадають з суттю викладеною у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235928, складений 22 грудня 2020 року, поліцейським зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до вимог ч. 7 розділу І з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно ч. 8 розділу ІІ вищезазначеної Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235928, складений 22 грудня 2020 року, поліцейським додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складений 22 грудня 2020 року, однак відповідно до зазначеного направлення судом не встановлено, під час запропонування поліцейським пройти ОСОБА_1 медичний огляд на виявлення стану сп`яніння, чи були присутні свідки, так як у відповідному направленні відсутні підписи свідків на підтвердження відмови правопорушника, що в свою чергу свідчить про складання даного документу без участі свідків та з порушенням вищезазначеної Інструкції, тому суд не бере до уваги направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, складений 22 грудня 2020 року.

Крім того, судом неодноразова викликались у судове засідання свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак останні не з`явились у судове засідання, що позбавляє суд можливості встановити, чи дійсно вони були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

В рішеннях Європейського суду з прав людини по справах «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 року, Яременко проти України» від 30.04.2015 року, де викладена концепція «плоди отруйного дерева», сенс якої зводиться до того, що якщо джерело доказів є недопустимим, то всі докази, отримані за його допомогою будуть такими ж.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що отримані поліцейським під час складання протокол про адміністративне правопорушення докази та сам протокол не можуть бути прийняті судом у якості доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки отримані з численними порушеннями чинного законодавства та обмеженням останнього права на захист.

Підсумовуючі все вищевикладене слід також зазначити, що в своїх рішеннях у справі «Малофєєва проти Росії» та справі «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

В аспекті ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є одним із основних доказів і має відповідати всім вимогам закону щодо його складання.

Виходячи з викладеного, суд визнає недопустимим доказом протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235928, складений 22 грудня 2020 року, у відношенні ОСОБА_1 .

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, оцінюючи надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області.

Суддя Н.О.Хацько