КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/9505/20 Постанова винесена суддею Левицькою Т.В.
Провадження № 33/824/486/2021
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , захисників Ярового А.Р. та Нікітюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Ханіної Є.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Фергана (Узбекистан),зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 15 березня 2020 року о 01 год 30 хв, в м. Києві по вул. Михайлівській, 1/3 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Lexus RX300», державний номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п. 19.1(а) ПДР України, в подальшому була зупинена працівниками поліції та в ході розмови у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Хахіна Є.В. просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в порушення вимог ст. 245 КУпАП судом не було здійснено всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Зокрема, захисник зазначає про те, що ОСОБА_1 не була повідомлена у відповідності до ч. 1 ст. 2772 КУпАП про дату та час розгляду справи, проте суд розглянув справу у її відсутність, проігнорувавши клопотання захисника про відкладення розгляду, яке було обґрунтовано тим, що угоду із захисником укладено 12 червня 2020 року, чим грубо порушив вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, позбавивши ОСОБА_1 можливості реалізувати в суді свої процесуальні права.

Захисник стверджує, що інформація, яка міститься в протоколі, щодо дати, часу, місця вчинення, суті адміністративного правопорушення та опису встановлених обставин не відповідає дійсності, оскільки на момент прибуття інспектора роти № 7 батальойну № 1 УПП в м. Києві ОСОБА_9 на місце події, автомобіль ОСОБА_1 «Lexus RX300», державний номерний знак НОМЕР_1 , не рухався, сама ОСОБА_1 вказаним автомобілем не керувала. В даному випадку працівник поліції порушив п. 5 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1408/27853 від 10.11.2015, оскільки інспектор ОСОБА_9 склав протокол не під час особистого виявлення факту керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а на підставі пояснень іншого поліцейського ОСОБА_8, який до цього склав щодо ОСОБА_1 постанову про порушення п. 19.1(а) ПДР України.

Що стосується пояснень свідків, то захисник посилається на те, що такі пояснення написані працівником поліції самостійно, без їх участі та є ідентичними, у зв`язку з чим вони викликають обґрунтований сумнів у їх правдивості.

За позицією захисника працівниками поліції не було долучено до протоколу жодного доказу вчинення ОСОБА_1 дій, указаних в протоколі, а сам протокол не є доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисників на підтримку вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додаткові докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Крім того, згідно з положеннями ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Разом із цим, за змістом ст. 2772 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, вищевказаних вимог процесуального закону не дотримав, розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та захисника, безпідставно відхиливши клопотання захисника Ханіної Є.В. про відкладення розгляду, хоча остання повідомила, що розпочала надавати ОСОБА_1 правову допомогу лише 12 червня 2020 року та повинна ознайомитися з матеріалами справи, тим самим позбавив можливості ОСОБА_1 реалізувати процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Разом з цим висновок судді місцевого суду в постанові про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на припущеннях, оскільки жодному доказу в постанові суддя не надав оцінки на предмет належності, допустимості та достовірності, отже не виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає також відповідальність і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 11 листопада 2015 року (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок).

При цьому згідно з п. 2 та п. 3 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП, що відповідає Інструкції та Порядку, передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до положень Інструкції та Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За результатами апеляційного розгляду встановлено, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейськими не були дотримані в повному обсязі вищенаведені вимоги законодавства та відомчих інструкцій, приймаючи до уваги наступне.

Як убачається з матеріалів провадження, 15 березня 2020 року поліцейським роти № 7 батальойну № 1 УПП в м. Києві ОСОБА_9 щодо ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому суть правопорушення викладена наступним чином. 15 березня 2020 року о 01 год 30 хв, в м. Києві по вул. Михайлівській, 1/3 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Lexus RX300», державний номерний знак НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п. 19.1(а) ПДР України, була зупинена працівниками поліції та в ході розмови було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу поліцейським долучені: письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , викладені працівником поліції, за змістом яких в присутності свідків водій ОСОБА_1 відмовилася від проходження тесту на стан сп`яніння на «Драгері» та у КМНКЛ «Соціотерапія»;

постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Серія ЕАК №2246672, винесена інспектором УПП в м. Києві ОСОБА_8, відповідно до якої 15 березня 2020 року о 01 год 27 хв по вул. Михайлівська, 2 в м. Києві водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п. 19.1(а) ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП;

відеозапис з нагрудної камери поліцейських.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що близько першої години 15 березня 2020 року поверталася додому, рухаючись по вул. Артема в сторону Майдану Незалежності і правил дорожнього руху не порушувала. Однак її спинила патрульна поліція за керування автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, хоча в автомобілі марки «Lexus» все світло фар, окрім дальнього, вмикається автоматично після заведення автомобіля. Після накладення на неї поліцейським штрафу та оформлення постанови раптом з`явився другий екіпаж патрульної поліції, який її не зупиняв, але один із поліцейський почав вимагати від неї пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння, а єдиною підставою для такої вимоги, за словами самих працівників поліції, був «солодкий запах із салону автомобіля», але це був запах її парфумів. Тобто ніяких ознак алкогольного сп`яніння, які затверджені Інструкцією, у неї виявлено не було, а «солодкий запах із салону автомобіля» не відноситься до таких ознак. Вона відмовилась пройти Драгер, оскільки цей технічний прилад не є належним чином сертифікованим технічним засобом та може давати значну похибку, та висловила бажання пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, на що від одного поліцейського отримала відмову, а інший її бажання проігнорував. Ці обставини не знайшли свого відображення на відеозаписах із нагрудних камер поліцейських, наявних у справі, оскільки повний відеозапис події, яка тривала більше двох годин, надано не було, а вирізані та змонтовані фрагменти відеозапису тривають 2, 4, 6, 14, 15 хвилин та 27 секунд. Далі щодо неї поліцейський безпідставно склав протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки викладені в ньому обставини не відповідають дійсним.

Окрім цього, вважає, що пояснення свідків у справі не є належними та допустимими доказами її вини, оскільки свідок ОСОБА_3 , родом із Узбекистану , не був присутній під час її зупинки, його за хвилин 40 після зупинки звідкись привели працівники поліції. Він взагалі не розумів української мови, дуже погано спілкувався російською мовою, а тому не міг зрозуміти за що і на кого був складений протокол, не міг самостійно його прочитати. В поясненнях, наданих захиснику, свідок ОСОБА_3 власноручно російською мовою написав, що водій - жінка не знаходилась у стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується другого свідка ОСОБА_2 , то ОСОБА_1 , стверджує, що він взагалі не був присутній під час події, не бачив її і вона його не бачила, тому не міг чути, щоб їй пропонували пройти огляд, а вона відмовлялася від цього.

За таких обставин вважає, що дії працівників поліції були незаконними, в справі немає доказів її вини у вчиненні правопорушення, тому відсутні законні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 повідомив, що вночі 15 березня 2020 року рухався по вул. Михайлівській та зупинився за метрів 10 від автомобіля патрульної поліції. До нього підійшли працівники поліції та попросили підписати протокол, пояснивши, що зупинили п`яну жінку, яка відмовляється від огляду. Він погодився підписати документи, але їх не читав, оскільки поспішав, бо була ніч.

Свідок стверджував, що на тій відстані, на якій він перебував від цивільного автомобіля, водія - жінку не розгледів, про що між нею та поліцейськими була розмова не чув, в його присутності цій жінці пройти огляд на стан сп`яніння, в тому числі в лікарні, не пропонували, під час складання протоколу присутній також не був, але підписав якісь документи. При цьому один із них був начебто заповнений, оскільки він написав, що пояснення з його слів записані вірно, а другий бланк підписав, не звернувши увагу на те, чи заповнений він.

Пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з відеозаписом, який хоча і переривається, але надає можливість перевірити на предмет достовірності як пояснення ОСОБА_1 , так і свідка ОСОБА_2 .

Зокрема, із трьох фрагментів відеозапису, оскільки інші відносяться до подій, які відбувалися після оформлення матеріалів справи, слідує, що після винесення поліцейським ОСОБА_8 постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, до останньої, яка постійно перебувала в салоні автомобіля, звернувся інший поліцейський з приводу огляду на стан сп`яніння, пояснивши, що начебто його колеги повідомили, що із салону автомобіля відчувається солодкий запах.

Щодо наявності у ОСОБА_1 будь-яких очевидних ознак сп`яніння поліцейський останню не повідомив. За яких обставин у ОСОБА_1 були виявлені ті ознаки сп`яніння, які вказані в протоколі, з відеозапису (його фрагментів) встановити неможливо, що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити законність вимог поліцейського щодо проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП.

Далі з відеозапису вбачається, що в присутності лише свідка ОСОБА_3 між ОСОБА_1 та поліцейським відбулася розмова щодо огляду на стан сп`яніння, але чіткої вимоги до ОСОБА_1 стосовно огляду в закладі охорони здоров`я не висувалося, поліцейський стверджував, що начебто вона відмовляється він огляду, але ніякої відповіді від ОСОБА_1 не отримав, після чого разом зі свідком відійшов до автомобіля патрульної поліції, де останній підписав «пояснення» та поставив свій підпис у незаповненому бланку протоколу про адміністративне правопорушення.

В подальшому, як слідує з відеозапису, до цього ж поліцейського, який постійно перебував біля службового автомобіля, невідомо звідки підійшов чоловік, поліцейський встановив його особу - це був ОСОБА_2 , останній підписав «пояснення», бланк протоколу та пішов.

Пояснення ОСОБА_1 щодо недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів також підтверджуються поясненнями в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_2 , які не брати до уваги, з огляду на зафіксовані у відеозапису відомості, підстав немає, водночас письмові пояснення ОСОБА_2 від 15 березня 202 року слід визнати недопустимим доказом.

Що стосується письмових пояснень свідка ОСОБА_3 від 15 березня 2020 року, то вони істотно суперечать даним відеозапису, тому не враховуються судом як допустимий у розумінні ст. 251 КУпАП доказ.

З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин цієї справи, судом апеляційної інстанції неодноразово здійснювалися заходи для виклику в судове засідання поліцейського ОСОБА_9, який склав протокол про адміністративне правопорушення, проте працівник поліції у судове засідання не прибув і забезпечити його явку з урахуванням особливостей провадження в справі про адміністративне правопорушення суд позбавлений можливості.

Таким чином, оцінюючи наявні у справі та отримані під час апеляційного розгляду докази, доходжу висновку, що досить вагомі сумніви щодо невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та її відмови від огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, в тому числі у присутності двох свідків, нічим не спростовані.

При цьому дані, які містяться в справі, достатні для висновку про те, що вимоги поліцейських щодо огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння були недостатньо обґрунтованими, дії працівників поліції під час фіксування правопорушення не відповідали положенням ст. 266 КУпАП та вищенаведених Інструкції і Порядку, а виключно відомості в протоколі щодо існування події правопорушення, які не ґрунтуються на інших доказах, не можуть були покладені в основу рішення про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, та усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 , як така, що прийнята з порушенням вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП - скасуванню, із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Хахіної Євгенії Валентинівни задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко