КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 761/8502/21. Номер провадження 33/824/3018/2021. Категорія: ст. 124 КпАП України. Головуючий у суді першої інстанції - Саадулаєв А.І. Головуючий у апеляційній інстанції - Дзюбін В.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 серпня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю особи, яка притягнута до відповідальності - ОСОБА_1

захисників - адвокатів Кузнєцова Л.А., Комолова Д.О.

потерпілої - ОСОБА_2

представника потерпілої - адвоката Суярка М.О.,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Кузнецова Лева Андрійовича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України, -

у с т а н о в и в:

Цією постановою в адміністративній справі судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка народилась в м. Дніпропетровськ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн.

Також на підставі ст. 40-1 КпАП України з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 визнана винуватою у порушенні учасником дорожнього руху (водієм) правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Як визнав установленим за змістом постанови суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

20 лютого 2021 року о 19:23 годині по просп. Перемоги, 11 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Heуundai Accent", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , порушивши вимоги п. п. 12.1, 13.1 ПДР України, не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки "Toyota Corolla", знак державної реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, що спричинило пошкодження транспортних засобів и завдало матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі адвокат Кузнєцов Л.А., діючи у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , вважаючи винесене суддею місцевого суду рішення про визнання її винуватою у цій ДТП незаконним і необґрунтованим, притягнення її до відповідальності за ст. 124 КпАП України - безпідставним, просить: постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року скасувати та провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови та основні доводи апеляційної скарги захисника Кузнєцова Л.А.; пояснення апелянта, захисника Комолова Д.О. і ОСОБА_1., які підтримали апеляційну скаргу за викладених у ній обставин; вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Суярка М.О., які вказали на законність і обґрунтованість постанови судді місцевого суду, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення; вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи скарги, викладені апелянтом, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року за №3477-ІV, є джерелом права в Україні.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Зазначені вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 не виконані, зважаючи на таке.

Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Так, за змістом диспозиції об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Згідно п. 26 постанови Пленуму Верховного суду "Про застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року №14, пошкодження переліченого у ст. 124 КпАП України майна обов`язково повинно бути внаслідок порушення Правил дорожнього руху.

Тобто, умовами настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Між тим, як убачається зі схеми місця ДТП 20.02.2021 року /а. с. 3 на звороті/, на автомобілях марки "Hуundai Accent", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , та марки "Toyota Corolla", знак державної реєстрації НОМЕР_2 , видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, - не виявлено.

При цьому, зазначений процесуальний документ засвідчений підписами водіїв як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 .

Будь-яких об`єктивних даних на підтвердження наявності спричинення пошкоджень транспортних засобів, а також наявності причинного зв`язку між порушенням ОСОБА_1 правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди, судді місцевого суду - не надано.

Також у даній справі не призначалось і не проводилось авто-товарознавче експертне дослідження на предмет установлення наявності чи відсутності механічних пошкоджень транспортних засобів та вартості заподіяння майнової шкоди.

Надані адвокатом Суярком М.О. суду апеляційної інстанції документи страхової компанії не є належними та допустимими доказами зазначених ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Статтею 62 Конституції України , зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Так, недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 7, 8, 245, 247, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КпАП України про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_1 незаконного й необґрунтованого судового рішення.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Кузнєцова Лева Андрійовича, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 - скасувати та провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю в іі діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н