Справа № 592/4677/21
Провадження № 3/592/1004/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков І. Г. , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, громадянки України, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка працює на посаді вихователя Сумського дошкільного навчального закладу (ясел-садка) № 22 Джерельце , яка є особою з інвалідністю 3 групи, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 531901 від 14.04.2021 року вбачається, що в період часу з вересня 2020 року до квітня 2021 року, знаходячись в приміщенні Сумського дошкільного навчального закладу (ясел-садка) № 22 Джерельце , розташованого за адресою: 40020, м. Суми, вул. Ковпака, буд. 25, ОСОБА_1 вчинила булінг, що полягало у фізичному та психологічному насильстві стосовно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: била кулаком по голові, тягала за вуха, в результаті чого була заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП (а. п. 1) .

18.05.2021 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми письмові пояснення, із змісту яких вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КупАП, відносно неї ОСОБА_1 . Керуючись ч. 1 ст. 268 КУпАП, вона вважає за необхідне надати пояснення щодо фактичних обставин подій, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 531901 від 14.04.2021 року. 1. Вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа з інвалідністю 3 групи, має більше 35 років педагогічного стажу, більше 6 років працює в Сумському дошкільному навчальному закладі (яслах-садку) № 22 Джерельце на посаді вихователя. Вона є єдиною вихователькою в даному дитячому садочку, яка має кваліфікаційну категорію спеціаліст вищої категорії . За весь час її педагогічної практики, в тому числі, в цьому дитячому садочку, до дисциплінарної відповідальності вона не притягувалася. Навпаки, в березні 2021 року вона отримала подяку за сумлінну працю, відповідальне ставлення до виконання своїх обов`язків, за особистий вагомий внесок у розвиток дошкільного закладу. Вона категорично не визнає встановленого в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 531901 від 14.04.2021 року, а саме: те, що в період часу з вересня 2020 року по квітень 2021 року громадянка ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні ЗДО № 22 Джерельце за адресою: в АДРЕСА_2 , вчинила булінг, що полягало у фізичному та психологічному насильстві стосовно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: била кулаком по голові, тягала за вуха, в результаті чого була заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого . Вона стверджує, що жодних насильницьких дій фізичного та психологічного характеру відносно малолітнього вихованця ОСОБА_2 вона не вчиняла та саме тому батьки останнього жодних претензій до неї не висували. Тим більше дивним є той факт, що події, які описані в протоколі, нібито мали місце у період часу з вересня 2020 року по квітень 2021 року, а про даний факт батьки вихованця доповіли завідуючій лише 12.04.2021 року, не зазначаючи навіть конкретної дати, коли такі події мали місце. Важко уявити таку реакцію батьків, які замовчують про фізичне та психологічне насилля відносно власної дитини протягом тривалого часу. Вона вважає, що складення відповідного протоколу відносно неї є наслідком конфлікту між нею та завідуючою Сумського дошкільного навчального закладу (ясел-садка) № 22 Джерельце ОСОБА_3 , яка під психологічним тиском змушує її написати заяву про звільнення. Бажанням завідуючої ОСОБА_4 було не розібратися в ймовірному конфлікті та вирішити його. Єдиною та головною метою ОСОБА_4 є вжиття всіх можливих заходів для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, наслідком чого має стати її подальше звільнення. Вона звертає увагу суду на те, що жодним доказом, наявним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не підтверджено факт застосування нею фізичного насильства відносно малолітнього ОСОБА_2 та факт заподіяння шкоди психічному здоров`ю цієї дитини. В заяві матері потерпілої дитини ОСОБА_5 (а. п. 5) мова йдеться про інцидент, що начебто стався восени 2020 року. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 531901 від 14.04.2021 року зазначено період часу, а саме: з вересня 2020 року по квітень 2021 року. До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію наказу Про створення комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) в закладі дошкільної освіти № 19 від 08.04.2021 року (а. п. 2) , тоді як заява матері потерпілого надійшла до дитячого садочка лише 12.04.2021 року о 16 годині 20 хвилин. Й менше ніж за добу, без відібрання у неї будь-яких пояснень, вже 13.04.2021 року о 12 годині 30 хвилин, внаслідок засідання комісії з розслідування випадків булінгу в ЗДО № 22 Джерельце , її було визнано булером, в тому числі й за фактом заподіяння фізичного та психологічного насилля відносно ОСОБА_2 . Наявний протокол індивідуальної психологічної діагностики від 30.10.2020 року ОСОБА_2 засвідчує лише ймовірні порушення психоемоційної поведінки дитини, як у відносинах з дорослими так й дітьми, у зв`язку з чим було рекомендовано проводити з дитиною корекційні зайняття. Й, очевидно, що даний протокол не встановлює причинно-наслідкового зв`язку між її поведінкою та наявними відхиленнями поведінки дитини. Конституційний Суд України в своєму рішення від 22.12.2010 року по справі № 23-рп/2010 вказав на те, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і на закріпленому в ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. Зокрема, у своєму рішення по справі Аллене де Рібемон проти Франції (Allenet De Ribemont v. France ) від 10.02.1995 року, заява № 15175/89, Європейський суд з прав людини зазначив про те, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачено. Презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У п. 65 рішення у справі Коробов проти України (Korobov v. Ukraine ) від 21.07.2011 року, заява № 39598/03, Європейський суд з прав людини висловив свою позицію про те, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom ) від 18.01.1978 року, п. 161, Series A заява № 25) . Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Отже, суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом . Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Враховуючи відсутність будь-яких доказів, які підтверджують наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-4 КУпАП, її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-4 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом. Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 173-4, 247, 254, 268, 284 КУпАП, вона просила: 1. Долучити дані письмові пояснення до справи про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, відносно неї ОСОБА_1 , та надати належну оцінку викладеним доводам. 2. Закрити провадження у справі відносно неї ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 си. 173-4 КУпАП (вхідний № 19121 від 18.05.2021 року) (а. п. 32-34) .

В судове засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не прибула. Про місце, дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. Її неприбуття не є перешкодою судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ст. 268 КУпАП, з урахуванням положень ст. 297-8 КУпАП (а. п. 1, 30, 37) .

В судовому засіданні її захисниця адвокат Рішка Діна Сергіївна надала пояснення, аналогічні викладеним в письмових поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 . Вона просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП. Вона звернула увагу суду на те що, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 531901 від 14.04.2021 року складений не у суворій відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, а саме: зазначено неконкретний час вчинення адміністративного правопорушення, тобто відсутня дата вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 531901 від 14.04.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, інші матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, у відповідності до ст. 252 КУпАП, прихожу до наступного висновку.

Ст. 256 КУпАП визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, в протоколі повинні бути зазначені відомості про місце, час і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за нього, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Цих вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором сектору ювенальної превенції ВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області майором поліції Савченко Ліаною Олександрівною дотримано не було.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП настає за булінг (цькування) , тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, проявляється у вчиненні булінгу (цькування) , тобто у діянні учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 не вказано час вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, не вказано конкретну дату вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Крім того, інспектор поліції в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив такі істотні відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, у порушення імперативних вимог ст. 256 КУпАП, як те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи (а. п. 1, 32-34) .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона складу правопорушення це система передбачених адміністративно-правовою нормою ознак, що характеризують зовнішню сторону проступку; протиправне діяння (бездіяльність) ; шкідливі наслідки діяння; причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі Аллене де Рібермон проти Франції (Allenet De Ribemont v. France ) від 10.02.1995 року, заява № 15175/89, рішення Європейського суду з прав людини Надточій проти України (Nadtochiy v. Ukraine ) від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) , всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Однак, з наявних у даній справі матеріалів беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП не вбачається.

Жодного факту вчинення булінгу (цькування) , тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, матеріалами справи не встановлено та не підтверджено, доказів цьому суду надано не було. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП відсутня.

Крім того, судом було враховано, що пояснення осіб, приведених до присяги та допитаних в якості свідків, а саме: інспектора сектору ювенальної превенції ВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області майором поліції ОСОБА_7 , практичного психолога Сумського дошкільного навчального закладу (ясел-садка) № 22 Джерельце ОСОБА_8 , не містять конкретних відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Крім того, суд бере до уваги те, що законна представниця малолітнього потерпілого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його рідна мати ОСОБА_9 , згідно ст. 270 КУпАП, в судове засідання не прибула, а тому суд не має можливості встановити факт та обставини фізичного та психологічного насильства, начебто вчиненого ОСОБА_1 стосовно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: те, чи била вона його кулаком по голові, чи тягала вона його за вуха, чи була в результаті цього заподіяна шкода психічному здоров`ю малолітнього потерпілого.

Суд не може взяти до уваги ксерокопію наказу Про створення комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) в закладі дошкільної освіти № 19 від 08.04.2021 року (а. п. 2) , ксерокопію акту № 1 від 0.04.2021 року (а. п. 3) , ксерокопію витягу з протоколу № 1 засідання комісії про розслідування випадків булінгу в ЗДО № 22 Джерельце (а. п. 4) , копію заяви законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його рідної матері ОСОБА_5 (а. п. 5) , ксерокопію характеристики ОСОБА_1 , вихователя (а. п. 6) , майже таку, що неможливо прочитати оповідну записку (а. п. 7) , ксерокопію невідомого документу від 12.04.2021 року, підписаного начебто ОСОБА_1 (а. п. 9) , ксерокопію протоколу індивідуальної психологічної діагностики (а. п. 10) , ксерокопію медичної документації від 13.04.2021 року (а. п. 11) , ксерокопію рішення про результати засідання комісії про розслідування випадків булінгу в ЗДО № 22 Джерельце (а. п. 12) , ксерокопію повідомлення начальнику Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області №01-58/103 від 13.04.2021 року (а. п. 13) , ксерокопію пояснення ОСОБА_1 (а. п. 14) , ксерокопію пояснення ОСОБА_8 (а. п. 15) , ксерокопію ОСОБА_10 (а. п. 16) , ксерокопію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , виданого 13.02.2020 року чомусь повторно Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а. п. 17) , ксерокопію паспорта громадянина України, виданого 21.06.1996 року Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області на ім`я ОСОБА_1 (а. п. 18, 19) , ксерокопію довідки № 8262 при присвоєння ідентифікаційного номеру ДПІ в м. Суми, згідно якій ОСОБА_1 одержавла ідентифікаційний номер (РНОКПП) НОМЕР_1 (а. п. 19) , оскільки вони не містять жодного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному права на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності до вимог п. 3 ст. 6 (Право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в п. 61 свого рішення у справі Корнєв і Карпенко проти України зазначив про те, що адміністративне провадження слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

У відповідності до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення) ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

При цьому, слід враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати) , який свідчить про порушення компетентною особою ювенальної превенції Сумського РУП ГУНП в Сумській області справи про адміністративне правопорушення, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів) .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 його рішення від 14.02.2008 року, заява № 16437/04, у справі Кобець проти України (Kobets v. Ukraine) з відсиланням на п. 282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey) заява № 25657/94, згідно яким доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом .

Вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП. Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom ) від 18.01.1978 року, п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Поняття булінг , нажаль, все більше входить до вжитку і поступово з`являється відповідна судова практика, щодо справ такої категорії.

В Україні з 2018 року дане поняття було введено до КУпАП, зокрема, кодекс доповнено ст. 173-4 Булінг (цькування) учасника освітнього процесу .

Однак, нечітке законодавче формулювання, недоліки у складених протоколах призводять до того, що притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб ускладнюється, а частіше унеможливлюється.

При цьому, до Верховного Суду такі справи не доходять, оскільки їх касаційний перегляд законодавством не передбачено, а судовий розгляд завершується в суді апеляційної інстанції.

Тому, при ухваленні даної постанови судом була взята до уваги правова позиція, викладена в постанові Черкаського апеляційного суду від 15.04.2021 року у справі № 712/1626/21, провадження № 33/821/183/21, згідно якій, відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Постанова набрала законної сили 15.04.2021 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/96306002, http://reyestr.court.gov.ua/Review/96434116) .

Крім того, суд бере до уваги постанову Черкаського апеляційного суду від 15.04.2021 року у справі № 712/1626/21, провадження № 33/821/183/21, згідно якій було доведено до відома начальника Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про порушення норм КУпАП при складенні адміністративного протоколу інспектором СЮП відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції Леус В. В. , з метою вжиття заходів реагування та в майбутньому недопущення подібних порушень норм Закону. Про прийняте рішення та вжиті заходи було ухвалено повідомити Черкаський апеляційний суд в місячний строк. Постанова набрала законної сили 15.04.2021 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/96434142) .

Враховуючи вищевикладене, прихожу до висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, щодо ОСОБА_6 слід закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 173-4, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя І.Г. Бичков