Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/238/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Драний В. В.
Категорія - 173-2 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Кабанова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2021 року.Суддя Кропивницького апеляційного суду Кабанова В.В., за участю представника адвоката Швеця Р.Ю. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останнього на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 08.02.2021 року близько 18:00 год. в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та погроз, внаслідок могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2021 ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, та закрити провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел як обов`язкова складова інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки останній жодним чином не мав на меті посягати на життя, свободу та особисту недоторканість ОСОБА_2 , не прагнув реально та не бажав для неї настання негативних наслідків у вигляді розладу психічного здоров`я, не усвідомлював та не міг і не повинен був передбачити заподіяння моральної шкоди, а також не розраховував легковажно на їх відвернення, оскільки все обвинувачення щодо апелянта зводилося виключно до наклепу зі сторони нібито потерпілої - ОСОБА_2 .

Зокрема, зі змісту протоколу серії ВАБ №640328 від 27.02.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ч.1 ст. 173 2 КУпАП склад адміністративного правопорушення викладено виключно зі слів ОСОБА_2 , а вказаний свідок - ОСОБА_3 1998 р.н. є родичкою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зареєстрована та проживає разом з ним, що підтверджується копією Довідки №10, видану 14.01.2021 Квартальним комітетом №14 Подільського району м. Кропивницького.

Вважає, що такі показання її як свідка судом не можуть братися до уваги з підстав того, що її думка не є об`єктивною.

Зміст протоколу про вчинене адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у ньому не зазначено об`єктивної сторони вказаного правопорушення, а саме настання саме фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій ОСОБА_2 .

Заява і письмові пояснення потерпілої та пояснення надані нею в судовому засіданні містять суттєві розбіжності із фабулою протоколу про адміністративне правопорушення та не містять будь-яких відомостей щодо настання негативних наслідків для її фізичного чи психологічного здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_2 надіслала до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 без її участі, просила постанову суду першої інстанції залишити без зміни.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах представника Швеця Р.Ю. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Диспозицією ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б спростовували відсутність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону, зважаючи на що, доводи апеляційної скарги в цій частини є безпідставними, а обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №640328 від 27.02.2021 містять в собі формулювання об`єктивної сторони правопорушення, а саме психологічне насильство, що виражалось у висловлюванні в сторону потерпілої нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою.

Матеріалами справи підтверджується факт того, що за вказаних обставин місця та часу ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та погроз, внаслідок могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнає. Працівник поліції зателефонував ОСОБА_1 та попросив приїхати ознайомитися із заявою ОСОБА_2 . Приїхавши на наступний день ознайомився із даною заявою, протокол був складений одразу, з яким було ознайомлено. Зазначив, що не пам`ятає, які права було роз`яснено. Вказав, що спиртні напої не вживає, колишня дружина неодноразово писала заяви до органів поліції за домашнє насильство та шантажувала чоловіка.

Старший інспектор СПДН Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області -капітан поліції Михайловський В.І. при розгляді апеляційної скарги зазначив, що заяву про вчинення домашнього насильства було надіслано поштою та була зареєстрована до Єдиного Обліку. Відразу зв`язався з заявником та свідком, які надали свої пояснення. ОСОБА_1 зазначив, що надасть всі покази в суді. Термін складання протоколу не порушував, права ОСОБА_1 роз`яснив. Зазначив, що методології проведення перевірки по даній категорії справ на день складання протоколу немає, пояснення потерпілої та свідка вважав достатнім для складання протоколу за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в своїй сукупності містили ознаки правопорушення.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, яке підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 640328 від 27.02.2021 року; довідкою СПДН Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про результати проведеної перевірки по заяві ОСОБА_2 ; заявою та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та поясненнями, наданими нею в судовому засіданні; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.02.2021 року та поясненнями, наданими ним у судовому засіданні; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 ; довідкою ІПС «АРМОР», згідно якої ОСОБА_1 , 1972 р.н., до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не притягувався та інші матеріали справи.

З огляду на викладене пояснення свідка ОСОБА_3 можуть бути враховані як доказ винуватості ОСОБА_1 , показання свідка мають логічний та послідовний характер та не суперечать іншим наявним у матеріалах справи доказам.

В свою чергу, адміністративне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 є таким, що не вказує на необхідність його вчинення за обов`язкової присутності свідків, оскільки саме по собі домашнє насильство є діянням, яке вчиняється в тому числі в межах місця проживання між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа. Та такі доводи апеляційної скарги вказують лиш на те, що ОСОБА_1 намагається перекласти вину на свою співмешкану, з якою має спільну дитину, при цьому матеріали провадження не містять обставин того, що вона будь-яким чином намагалась або вчинила дії, які могли спровокувати апелянта.

Посилання в апеляції та суді апеляційної інстанції на те, що саме ОСОБА_2 неодноразово вимагала в останнього придбати для неї окреме житло, шантажувала, та спровокувала його, є таким, що не знайшло свого підтвердження, оскільки ОСОБА_1 не надано до суду доказів підтвердження дій направлених на вчинення стосовно нього провокацій.

Судом першої інстанції забезпечено всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, вина ОСОБА_1 є доведеною, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був неналежним чином оформлений, оскільки заява датована 09.02.2021, а протокол був складений лише 27.02.2021.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення складений у відповідності до ст. 254 КУпАП., оскільки останній надійшов поштою.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Посилання представника Швеця Р.Ю. стосовно невідповідностей пояснень потерпілої особи ОСОБА_2 та поясненнями, наданими нею в судовому засіданні, які містять суттєві розбіжності із фабулою протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставним та не спростовані належними доказами представником.

Ані адвокатом Швець Р.Ю., ані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності клопотання про виклик свідків для підтвердження позиції захисту заявлено не було. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представник не позбавлені можливості надавати докази та спростування винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, немає.

Доводи апеляційної скарги спростовуються належними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Згідно ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення вказаного нетриваючого правопорушення ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене вважаю, що суд першої інстанції, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, а тому дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, на підставі ст. 38 КпАП України, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, без встановлення вини останнього, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 173-2 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.В. Кабанова