Справа № 364/318/21
Провадження № 3/364/112/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 р. суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов 15.04.2021 р. від Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі ВП № 4 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області) зі складеним згідно з вимогами статей 255, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) протоколом про адміністративне правопорушення від 15.04.2021 р. серії АПР18 № 511221 щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з відомостями зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 08.04.2021 р.н. близько 21:30 год., перебуваючи за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2

У судовому засіданні 15.04.2021 р. ОСОБА_1 надав суду пояснення про те, що названого дня сталась сварка між ним та його співмешканкою ОСОБА_2 , після чого він покинув місце проживання, при цьому насильства до співмешканки він не застосовував.

Потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за названою вище адресою, у судове засідання не з`явилась; як пояснив працівник ВП № 4 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області Янчук А.О., яким складено зазначений протокол, потерпілу повідомити про розгляд справи не вбачається можливим, оскільки та на телефонні дзвінки не відповідає.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, не з`явився.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративну відповідальність, дослідивши відомості, викладені в цьому протоколі і доданих до нього матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

За визначенням пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 названого Закону України психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Разом з тим, суд бере до уваги, що за визначенням статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, насамперед, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 204/2352/16-а).

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Також судами вищих інстанцій неодноразово зверталася увага на те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, тому як і у кримінальному провадженні суд у справах про адміністративні правопорушення повинен бути неупередженим і безстороннім, а відтак не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а судовий розгляд повинен провадитися виключно в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Недотримання таких засад означатиме неминуче перебирання судом на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що в свою чергу є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 р. у справі «Лучанінова проти України», заява № 16347/02, від 30.05.2013 р. у справі «Малофєєва проти Росії», заява №36673/04, від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії», заява № 926/08, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Київського апеляційного суду від 24.12.2019 р. у справі № 761/26744/19, від 23.09.2019 р. у справі № 753/9705/19 та інші, які є остаточними в подібній категорії справ).

З матеріалів справи та показань ОСОБА_1 судом встановлено, що між ним та його співмешканкою ОСОБА_2 08.04.2021 р. відбулась словесна побутова сварка, у зв`язку з цим остання виклика поліцію, що підтверджено доданим до протоколу рапортом про такий виклик, зареєстрований 08.04.2021 р. за № 695. Водночас ані з протоколу, ані з цього рапорту, ані з інших доданих до протоколу матеріалів не вбачається можливим встановити, в чому саме полягало вчинене ОСОБА_1 насильство, як зазначено в протоколі, психологічного характеру, оскільки жодного посилання на вчинення ним будь-яких дій, що складають ознаки такого психологічного домашнього насильства, визначені у частині першій статті 173-2 КУпАП, пункті 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», протокол та додані до нього матеріали не містять. Як стверджено працівником поліції в суді, забезпечити явку потерпілої не вбачається можливим, відтак її покази не можуть бути перевірені процесуальним шляхом.

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за частиною другою статті 173-2 КУпАП, в протоколі не зазначено за якою кваліфікуючою ознакою здійснено таку кваліфікацію його дій; до протоколу також не додано копії жодної постанови суду про притягнення ОСОБА_1 протягом року до відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення одного з порушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП, що є належним і допустимим доказом наявності ознаки повторності такого правопорушення. При цьому додану до протоколу довідку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд не вважає допустимим доказом, оскільки вона викладає лише відомості щодо перевірки цієї особи, як зазначено, по обліках органів внутрішніх справ та не містить відомостей відносно результатів розгляду компетентним органом (зокрема, судом) відповідних справ, порушених відносно ОСОБА_1 .

Таким чином, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України).

З огляду на усе неведене та відсутність доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП, тому суд за таких обставин вважає, що провадження у цій справі слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності складу названого адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи не доведено його винуватість у вчиненні цього правопорушення.

Керуючись частиною другою статті 173-2 КУпАП та статтями 7, 9, 245-247, 251, 252, 256, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 287-289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП.

Копію цієї постанови суду надіслати потерпілій ОСОБА_2 , прокурору та до Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області до відома.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя Л. А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.