Справа №588/1510/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.
Номер провадження 33/816/139/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 04.12.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадян України, уродженець м. Тростянець Сумської області, з повною вищою освітою, працюючий машиністом тепловоза у ВП «Локомотивне депо Смородине», зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживаючий у АДРЕСА_2 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 04.12.2020 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що він 13.09.2020 року о 15 год. 40 хв. у м. Тростянець по вул. Б. Хмельницького керував автомобілем KIA Optima номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі КНП «Тростянецька міська лікарня» відмовився у присутності двох свідків, шляхом втікання, таким чином, порушив вимоги п.2.5. ПДР України та вчинив передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки 04.12.2020 року в судовому засіданні не був, а про існування судового рішення дізнався лише 03.02.2021 року тоді ж і отримав його копію.

В цій же апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 04.12.2020 року, скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Також просив повторно дослідити докази у справі та викликати і допитати вказаних в протоколі свідків з метою встановлення факту того чи дійсно в їх присутності йому пропонували працівники поліції проходити огляд.

В обґрунтування вимог скарги вказував, що постанова суду винесена з порушенням норма матеріального та процесуального права, з порушенням принципу законності і верховенства права, а також права на захист. На переконання ОСОБА_1 суд прийняв рішення про його винуватість на підставі недопустимих доказів. Наголошував, що в його присутності протокол не складався, права та обов`язки йому не роз`яснювались, свідків не бачив, як і вони його, пройти огляд йому ніхто не пропонував. На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, більше того, не врахував того, що він факт керування транспортним засобом заперечує, оскільки коли поліція до нього підійшла, то водієм він не був. Також просив врахувати, що на момент розгляду справи ч. 1 ст. 130 КУпАП діяла в редакції, яка не передбачає відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння чи відмову від проходження огляду на встановлення такого стану. Крім того, звертав увагу і на те, що на момент винесення судом постанови, права керувати транспортними засобами він вже був позбавлений, а тому позбавляти ще раз цього права суд не міг.

Апеляційним судом вживались заходи по сповіщенню особи, яка подала скаргу про дату, час і місце судового засідання, однак 25.02.2021 року, 23.03.2021 та 06.04.2021 року в судові засідання ОСОБА_1 не з`явився. Перші дві неявки ОСОБА_1 пояснювалися його відрядженням та хворобою, про що він вказував в своїх клопотаннях про відкладення слухання справи на іншу дату. Щодо судового засідання, призначеного на 06.04.2021 рок, у в яке також ОСОБА_1 не з`явився, то апеляційний суд на адреси місць проживання ОСОБА_1 направляв поштові відправлення, які повернулись без вручення через відсутність адресата за вказаною на них адресою. Звернень від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, як і клопотань про відкладення слухання справи на іншу дату із зазначенням поважності причин своєї чергової неявки в судові засідання.

Як відзначив суд у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Також, Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вказані обставини, зокрема обізнаність особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 про її перебування на розгляді в Сумському апеляційному суді, зважаючи на те, що останній в період з 25.02.2021 року по 06.04.2021 року до апеляційного суду так і не з`явився і не надав доказів існування обставин, що об`єктивно перешкоджають йому взяти участь в судовому розгляді, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 розглянути без його участі.

Тому, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2020 року в судовому засіданні ОСОБА_1 дійсно не був, копія постанови суду йому була направлена 07.12.2020 року (а.с. 28), однак повернулась без вручення її адресату (а.с. 31), 03.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу йому копії судового рішення (а.с. 34).

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 04.12.2020 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Щодо постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 04.12.2020 року, яку ОСОБА_1 просив скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити за відсутності в його діях складу правопорушення, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимогст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАПвбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 213335 від 13.09.2020 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.3);

- відеозаписом з камери встановленої у службовому автомобілі поліції на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 , 13.09.2020 року о 15 год. 40 хв. по вул. Б. Хмельницького у м. Тростянець Сумської області транспортним засобом KIA Optima номерний знак НОМЕР_1 та намагання останнього втекти від переслідування поліцейськими (а.с. 8);

- відеозаписами з нагрудної камери (bodycamera) працівників поліції, на яких зафіксовано пропозицю працівників поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а також факт втечі ОСОБА_1 від працівників поліції (а.с. 9);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які узгоджуються між собою та з іншими безпосередньо дослідженими доказами у справі і сумнівів не викликають (а.с. 5, 6).

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5. ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянта в частині прийняття судом першої інстанції судового рішення на підставі недопустимих доказів, то визнати їх обґрунтованими апеляційний суд не може, оскільки обґрунтованих підстав для визнання доказів не допустимими апелянт не вказав.

Також апеляційний суд відноситься критично і до тверджень апелянта про те, що водієм він не був, протокол склали без нього, ні свідки його ні він свідків не бачив та про те, що йому ніхто не пропонував проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вони спростовуються як матеріалами повторно дослідженого апеляційним судом відео так і письмовими поясненнями свідків. Зокрема з відео чітко видно як поліція переслідує авто марки KIA Optima номерний знак НОМЕР_1 , далі встановлено, що авто стоїть біля нього знаходиться один ОСОБА_1 , який на запитання поліції чому не реагує на вимогу запинитись, реагує лайкою, а далі взагалі, залишивши авто на місці зупинки подається навтьоки від поліції до чагарників. Також з відео видно, як свідкам поліція доповідає обставини справи та пропонує їм прослідувати до місця переховування ОСОБА_1 . З письмових пояснень свідків видно, що останні засвідчили те, що дійсно в їх присутності ОСОБА_1 поліція неодноразово вголос пропонувала пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому на те законом порядку, на що той не реагував та з чагарників не виходив. Відповідно до змісту протоколу, правильність змісту якого засвідчено підписами свідків, ОСОБА_1 від підпису протоколу та отримання його копії відмовився. Також, в матеріалах справи наявна пам`ятка про права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з якої вбачається, що її ОСОБА_1 отримав під підпис 12.10.2020 року, тобто до судового засідання 04.12.2020 року, що вказує на ознайомлення його з наданими йому законом правами та обов`язками в повному обсязі (а.с. 12).

Щодо доводів апелянта про те, що його до відповідальності суд притягнув безпідставно, оскільки на час розгляду справи ч. 1 ст. 130 КУпАП діяла в редакції, яка не передбачає відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння чи відмову від проходження огляду на встановлення такого стану, то їх суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними, оскільки вказане не є процесуальним порушенням, так як датою вчинення ОСОБА_1 правопорушення є 13.09.2020 року з редакцією КУпАП, в якому ч. 1 ст. 130, передбачає відповідальність і для водіїв транспортних засобів у тому числі.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке стягнення, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті його накладення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що суд безпідставно позбавив його права керувати транспортними засобами, оскільки на момент винесення постанови він цього права вже був позбавлений, то як вбачається з матеріалів справи суд при винесенні рішення виходив з наявної інформації в довідці поліцейського СРПП № 1 Тростянецького відділення поліції ГУ НП в Сумській області Лободюк Юлії відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 20.03.2004 (а.с. 7). Відомостей про позбавлення його такого права матеріали справи не містять, а апелянтом суду апеляційної інстанції не надано.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 04.12.2020 року.

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 04.12.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.