Справа № 510/939/21
Провадження № 3/510/689/21

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2021 року м. Рені
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи матеріали, що надійшли від ВП № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. с. Орлівка Ренійського району Одеської області, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, протягом року не піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративних правопорушень, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,-
за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В
Як виходить з наданих адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 24.04.2021р. об 00:30 хв. здійснював діяльність у барі, розташованому по вул. Новоселів в с.Нагірне (Ренійська ОТГ) Ізмаїльського району, чим порушив ч. 3 п. 9 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020р., а саме обслуговував відвідувачів у приміщенні бару. У звязку із виявленим адмінправопорушенням, на ОСОБА_1 було складено адмінпротокол за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, який було направлено до суду для розгляду.
В судове засідання ОСОБА_1 не явився, згідно наданих письмових пояснень вважає, що вищевказаного правопорушення він не допускав.
До адміністративних матеріалів додані докази, які були досліджені під час судового розгляду справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №086388 від 24.04.2021р.; інформаційні довідки про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності; рапорти працівників поліції; письмові пояснення ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи та додані до неї докази, суд приходить до висновку, що у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити.
Як виходить зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, 24.04.2021р. о 00.30 год., у період дії карантину ОСОБА_1 здійснював діяльність у барі в с.Нагірне та обслуговував відвідувачів із порушенням ч. 3 п. 9 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020р.
У зв`язку із даним фактом, на ОСОБА_1 працівником поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КпАП України, зібрані необхідні докази та адміністративні матеріали були направлені до суду для розгляду.
Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КпАП України, складений відносно ОСОБА_1 , ним був особисто підписаний, його копію він отримав, із змістом вищевказаного протоколу був ознайомлений, у графі «пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, по суті порушення вказано: «с протоколом ознакомлен и согласен».
Крім цього, до адмінпротоколу надані окремі письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких він зазначив, що дійсно в той день бар був відкритий, його працівники виконували замовлення «на винос», самі замовники самостійно забирали свої замовлення.
Таким чином, дослідивши всі надані суду докази, суд прийшов до висновку, що всі вони протиріччать між собою, не підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а отже, у притягненні до адмінвідповідальності ОСОБА_1 слід відмовити.
Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. За ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , він вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, порушив вимоги постанови КМУ №1236 від 09.12.2020р.
Ч.1 ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Постанова КМУ №1236 від 09.12.2020р. містить чималий перелік заборонюючих приписів, які перелічені окремими пунктами, але, викладаючи суть порушення у протоколі, посадова особа послалася на ч. 3 п. 9 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020р., не зазначивши, що конкретно із передбачених дій під час забезпечення умов карантину порушила особа. У зв`язку із чим, незрозуміло, що саме порушив ОСОБА_1 , в чому полягає суть порушення, вказана в адмінматеріалі.

Крім того, незрозуміло суду також і те, ким же працює ОСОБА_1 у барі, розташованому по вул. Новоселів в с.Нагірне (Ренійська ОТГ) Ізмаїльського району. Так, згідно анкетних даних ОСОБА_1 в адмінпротоколі, він на час складання адмінпротоколу (24.04.2021р.) вказаний, як непрацюючий. В той же час, в розділі «склад адміністративного правопорушення» адмінпротоколу вказано, що ОСОБА_1 «здійснював діяльність в барі, … обслуговував відвідувачів..», але конкретно посада у торгівельно-розважальному закладі (якщо ОСОБА_1 дійсно там працює або працював) не вказана. Допущення таких неточностей є недопустимим, оскільки вони не дають в повній мірі сформувати склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 (Erkapic v. Croatia) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Будь-яких свідків не було допитано, письмових пояснень у працівників бару, свідків також не відібрано, в адмінматеріалах взагалі не вказані будь-які дані щодо свідків, які б суд міг виклакати до суду для дачі пояснень.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, відсутні докази вчинення ним даного правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у т.ч. в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 19, ч.1 ст. 44-3, 245, п.1 ч.1 247, ст.ст. 280, 283, 284-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В

У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відмовити. Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КоАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.І. Дудник