ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/963/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

18 серпня 2021 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Паришкури В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його захисника адвоката Паришкури В.М. на постанову Московського районного суду м.Харкова від 27 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Московського районного суду м.Харкова від 27 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн та позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Паришкура В.М. подали апеляційні скарги, які є аналогічними та в яких апелянти просять скасувати постанову судді та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг адвокат Семенова І.В. та його захисник адвокат Паришкура В.М. зазначють, що висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що ОСОБА_2 о 21.50 год. 09 грудня 2021 року в м. Харкові по пр.Тракторобудівників, 160-Б не керував автомобілем «Volkswagen Bora», р.н. НОМЕР_1 , відповідно не був зупинений співробітниками поліції, оскільки в цей час ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 перебували у дворі прибудинкової території багатоповерхового будинку на досить великій відстані від автомобіля. Як пояснили в судовому засіданні ОСОБА_3 і свідок ОСОБА_4 вони ввечері 09 грудня 2021 року приїхали на автомобілі «Volkswagen Bora» до свого знайомого ОСОБА_5 який проживає за адресою АДРЕСА_1 , припарковали автомобіль у дворі цього будинку, після чого у квартирі вживали алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 вирішили спуститися до автомобіля за цигарками, ОСОБА_2 з салону автомобіля взяв цигарки, вони закурили, він закрив машину, потім між ними та якимись хлопцями стався конфлікт, після чого на місце у дворі багатоповерхового будинку приїхала патрульна поліція.

Зазначають, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 пояснив, що від проходження медичного огляду на стан сп`яніння дійсно відмовився, оскільки не був водієм автомобіля і не керував їм в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, з цих же причин він відмовився від підпису протоколу адміністративного правопорушення, оскільки категорично був проти обставин, які були викладені в протоколі. Вказані обставини підтвердив у суді свідок ОСОБА_4 , який попереджався судом про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 також дав покази про те, що ОСОБА_6 не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Вказують, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 348980 від 09.12.2021року не відповідає вимогам ст. 256 КупАП, оскільки в протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 , були порушені його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та ст.254 КУпАП, копію протоколу йому не вручили та не надали можливість викласти свої пояснення і заперечення.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та його захисник просять поновити строк на апеляційне оскарження. Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження мотивована тим, що копію оскаржуваної постанови було отримано 22.01.2021 року, однак у зв`язку з перебуванням адвоката у відпустці та перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному ними з об`єктивних причин був пропущений строк на апеляційне оскарження

Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, клопотання ОСОБА_1 та його захисника про поновлення строку підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які апеляційні скарги підтримали, надали аналогічні пояснення тим які зазначені в апеляційних скаргах, просили їх задовольнити, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З зазначеним висновком судді суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді справи встановлено, 09 грудня 2020 року о 21.50 год. в м. Харків по пр. Тракторобудівників, 160-Б, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я (КНП ХОР «ОНД») відмовився в присутності свідків.

В наслідок зазначених обставин поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 348980 від 09.12.2020 року за невиконання ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім протоколу, підтверджується:

- відеозаписом з нагрудних камер поліцейських , на якому зафіксовано, що підставою виклику працівників поліції стало скоєне ДТП, а саме молодий чоловік викликає швидку допомогуза адресою: м. Харків по пр. Тракторобудівників, 160-Б та повідомляє черговому, що у нього болить рука та нога, внаслідок того, що його «машина на капоте прокатила» та відповідаючи на питання чергового повідомляє, що була ДТП, а саме наїзд на пішохода.

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до яких 09.12.2020 року були залучені в якості свідків під час оформлення поліцейськими адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП на ОСОБА_1 . В їх присутності останній відмовився від проходження тесту на приборі Драгер за місцем зупинки, також відмовився пройти огляд у лікаря в закладі охорони здоров`я.

- рапортом інспектора роти №5 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП Тищенка І., яким він доповідає, що 09.12.2020 року патрулюючи на території Московського району у складі екіпажу 5001 за адресою м.Харків пр. Тракторобудівників, 160-Б було зупинено авто «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та під час спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота, хитка хода, йому було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатора Drager 6820 на місці зупинки транспортного засобу, він відмовився в присутності двох свідків. Також було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, однак він відмовився. Було складено протокол серії ДПР18 № 348980 від 09.12.2020 року.

Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає їх такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що вимоги ч.2 ст.251, ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що він проживає за адресою АДРЕСА_2 , автомобіль «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 належить його дружині, однак оскільки у неї немає посвідчення водія, то автомобілем користується тільки він, який завжди залишає біля свого будинку. Також повідомив, що має приблизно 37 років стажу водія, для отримання посвідчення водія він успішно склав іспит. В день складання протоколу про адміністративне правопорушення він разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 поїхав у гості до свого знайомого, який проживає в АДРЕСА_3 та залишивши автомобіль біля будинку вони пішли у гості де вживали спиртні напої. Через деякий час він вийшов на вулицю за цигарками, які знаходились в автомобілі. Після того як він взяв цигарки між ним та незнайомими йому хлопцями стався конфлікт, хто розпочав сварку він не пам`ятає. Не заперечує, що в той день вживав алкогольні напої та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вважав, що працівники поліції безпідставно склали щодо нього протокол, так як він не керував автомобілем, а просто знаходився біля нього під час того, як приїхали працівники поліції.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими чинного законодавства України при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, з пояснень ОСОБА_1 та його захисника наданих ними в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається, що ними не оскаржувались дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КАС України.

Отже, твердження ОСОБА_1 , щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу, в наслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості їх врахувати.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянтів про те, що матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 керував автомобілем апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, дослідженим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що причиною виклику працівників поліції стало скоєне ДТП за адресою: м. Харків по пр. Тракторобудівників, 160-Б.

Таким чином, аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що працівники поліції прибули за адресою: м.Харків по пр. Тракторобудівників, 160-Б у зв`язку з повідомленням про ДТП та в результаті встановлення обставин виклику було встановлено, що ДТП сталося за участю автомобіля «Volkswagen Bora», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував, що в день складання протоколу про адміністративне правопорушення між ним та незнайомими йому хлопцями сталася сварка.

На відеозаписах чітко зафіксовано, що процедура, пов`язана із пропонуванням проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмови ОСОБА_1 від його проходження відбувалась у присутності свідків. Письмові пояснення свідків узгоджуються із іншими доказами та взаємодоповнюються ними. Також відповідно до долучених відеозаписів поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та у закладі охорони здоров`я, що не заперечується самим ОСОБА_1 , так як і сама відмова від його проходження.

Також, апеляційний суд враховує, що письмові пояснення свідків які наявні в матеріалах справи, узгоджуються з фактичними обставинами події та зазначені свідки в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в закладі охорони здоров`я зафіксовані на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських.

Апелянтами не наведено жодних достатніх підстав, які б ставили під сумнів долучені пояснення свідків, які узгоджуються між собою та іншими доказами. Обставини події в поясненнях свідків викладені так, що повністю збігаються із відеозаписами, долученими до матеріалів справи, які є об`єктивними доказами і у сукупності з іншими доказами дали можливість суду першої інстанції із достовірністю встановити обставини справи. Зважаючи на викладені докази із долученими відеозаписами, які є належними і допустимими, на переконання суду є достатніми для встановлення дійсних і достовірних обставин події, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Враховуючи зазначене обставини на які посилаються апелянти, не знайшли свого підтвердження, наведені ними доводи у судовому засіданні щодо невинності ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він не керував транспортним засобом, є нелогічними та непослідовними, тому не беруться судом до уваги, так як спростовуються сукупністю доказів, які вказують на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Частиною 3 статті 256 КУпАП встановлено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, яке зафіксовано на відеозаписі камер працівників поліції та письмових пояснень не надавав.

З огляду на викладене, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтами не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Поряд з цим, належить врахувати пояснення ОСОБА_1 про те, що він отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, має достатній досвід водія. Апеляційний суд, за наявністю таких відомостей, вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до вимог ст. 10 КУпАП.

Апелянти в судовому засіданні апеляційного суду просили допитати свідка ОСОБА_9 , однак з урахуванням того, що свідок ОСОБА_9 надавав пояснення в суді першої інстанції про обставини події, а також що правопорушником та його адвокатом не заперечується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків, апеляційним судом не встановлено підстав для виклику в судове засідання свідка.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 та його захисника адвоката Паришкури В.М. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Московського районного суду м.Харкова від 27 січня 2021 року .

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника адвоката Паришкури В.М. залишити без задоволення, а постанову Московського районного суду м.Харкова від 27 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков