Справа № 462/144/21 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г.М.
Провадження № 33/811/494/21 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 та її захисника адвоката Кавецького Андрія Флоріановича на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 23 березня 2021 року,

з участю правопорушниці ОСОБА_1 ,

захисника правопорушниці адвоката Кавецького А.Ф.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено їй адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

Згідно постанови судді ОСОБА_1 01 січня 2021 року о 02.35 год. на вул. Любінській, 4 у м.Львові, керувала автомобілем «Mercedes Benz A-190» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі правопорушниця ОСОБА_1 та її захисник адвокат Кавецький А.Ф. покликаються на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, оскільки така не відповідає фактичним обставинам справи та не грунтується на належних, достатніх і допустимих доказах. Зазначають, що твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом є помилковим та не підтверджується на відеозаписі, відсутній факт зупинки транспортного засобу працівниками поліції. Вказують, що у протоколі про адміністративне правопорушення, містяться виправлення, тому такий протокол не може бути предметом розгляду в суді. Стверджують, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці виявлення правопорушення. Крім того, зазначають, що відеозапис не повністю відображає хід подій, що є порушенням вимог Інструкції.

Просять оскаржувану постанову судді скасувати, провадження у даній справі стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення правопорушниці ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Кавецького А.Ф., які підтримали апеляційну скаргу та просили провадження у даній справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №275396 від 01 січня 2021 року; відеоматеріалом, долученого до матеріалів справи; письмовими поясненями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння та іншими, наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується апеляційний суд.

Підстави, які б давали можливість вважати їх сумнівними та неправдивими, відсутні.

Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, від дачі пояснень та підпису остання відмовилася.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

А тому, на переконання апеляційного суду, з наданих суду матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

При цьому, апеляційним судом враховується також і те, що правопорушнця ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржувала.

Щодо доводів апелянтів про те, що ОСОБА_1 не здійснювала керування транспортним засобом, то апеляційний суд оцінює такі критично, вважає їх такими, які направлені на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки крім наведених мотивів з даного приводу в постанові судді, з якими погоджується апеляційний суд, факт керування транспортним засобом підтверджується і постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №974698, складеною 01 січня 2021 року поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП капралом поліції Бусько А.С. стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП на підставі якої накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень та яку остання в судовому порядку не оскаржувала.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи доведено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Що стосується доводів апелянтів в апеляційній скарзі щодо недотримання поліцією вимог ст. 256 КУпАП, то такі не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Так, з наявного протоколу вбачається, що при його складенні працівниками поліції дотримано вимог щодо його змісту та форми, такий містить усю необхідну інформацію для розгляду справи в суді та складений уповноваженою на те особою. Разом з тим, виправлення, які зроблені у протоколі щодо дати складення протоколу та дати вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає опискою, яка є несуттєвою, не впливає на обставини справи, не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не є недоліками, які б унеможливили розгляд цього протоколу в суді.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне серії ДПР18 №275396 від 01 січня 2021 року складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП.

Щодо тверджень апелянтів про нездійснення суддею першої інстанції допиту свідків, то такі апеляційний суд не вбачає підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виклик у судове засідання та допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Поряд з тим, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 01 січня 2021 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують додаткового виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.

Доводи правопорушниці ОСОБА_1 та її захисника адвоката Кавецького А.Ф. про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушниці, ступеню її вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити правопорушниці ОСОБА_1 та її захиснику адвокату Кавецькому А.Ф. в задоволенні їх апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 та її захисника адвоката Кавецького А.Ф. залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 23 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено їй адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.