Справа № 758/370/21
3/758/1827/21 Категорія 289
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Павленко О.О., за участю прокурора - Павліченко В.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 19, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста сектору з питань юридичного забезпечення Міжнародного управління національного агентства України з питань Державної служби в м. Києві, Київській, Чернігівській та Черкаській областях, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 даного Закону, 02.10.2019 року припинивши виконання функцій держави, 04.06.2020 року о 19 год. 59 хв. несвоєчасно, без поважних причин, подала в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минули 2019 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явилась, свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 року, на всій території України з 12.03.2020 року встановлено карантин, у зв`язку з чим вона була змушена покинути місце тимчасового перебування в м. Києві та повернулася на своє постійне місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де була вимушена залишатися, оскільки карантинно-обмежувальні заходи постійно продовжувалися, а вона хвилювалась за своє здоров`я. За місцем її проживання не було доступу до мережі Інтернет та комп`ютера, що унеможливило подачу нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік до 01.06.2020 року. Стверджує, що не мала умислу на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації і при першій нагоді, 04.06.2020 року, коли вона повернулася до м. Києва, відразу подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті, тому вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим просить закрити провадження у справі.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що її вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Суд, вислухавши прокурора, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені обставини справи, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Примітка доданої статті КУпАП вказує на те, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог частини 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до копії наказу начальника Міжрегіонального управління національного агентства України з питань Державної служби у місті Києві, Київській, Чернігівській та Черкаській областях від 02.10.2019 року № 31 н/о ОСОБА_1 звільнена з посади головного спеціаліста сектору з питань юридичного забезпечення Міжрегіонального управління національного агентства України з питань Державної служби у місті Києві, Київській, Чернігівській та Черкаській областях з 03.10.2019 року за згодою сторін (а.с. 16).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 04.06.2020 року було подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (а.с. 11).

Таким чином, суб`єктом декларування ОСОБА_1 , було подано, передбачену ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», декларацію після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та самою ОСОБА_1 .

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї умислу на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, заслуговують на увагу, оскільки обґрунтовано підтверджуються тим, що у зв`язку з встановленням з 12.03.2020 року на всій території Україну карантину вона була змушена покинути місце свого тимчасового перебування в м. Києві та повернутися на своє постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де не мала можливості подати декларацію, оскільки у неї не було доступу до мережі Інтернет та комп`ютера, однак, 04.06.2020 року, повернувшись до м. Києва, при першій нагоді вона подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минули 2019 рік.

Таким чином, суддею встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону, вона не бажала його порушити, поза її волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Долучені до справи докази не спростовують висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 287, 288, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у відповідний апеляційний суд.

Суддя О.О.Павленко