Справа № 740/5402/20 Головуючий у 1 інстанції Олійник В. П.
Провадження № 33/4823/123/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , та його захисника-адвоката Царенка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 лютого 2021 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оленівка Борзнянського району Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави 454,00 грн. судового збору.

Судом 1 інстанції встановлено, що 09.12.2020 року, близько 19-17 год. по вул. Шевченка в м. Ніжині Чернігівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «HYUNDAI TUCSON», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився із застосуванням приладу «Драгер», від проходження огляду в лікарській установі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в порушення вимог ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП, судом 1 інстанції не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для розгляду справи.

Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, що свідчить про їх відсутність, також поліцейським не складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказує, що він був не згоден з результатами тесту і просив пройти огляд в медичному закладі, проте йому відмовили. Освідування було проведено за відсутності свідків, що є порушенням даної Інструкції та ст. 266 КУпАП.

В порушення вимог ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, судом 1 інстанції зроблено висновок про те, що ним не надано доказів для спростування обставин протоколу, хоча обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол.

Показання свідків, на які суд послався в оскаржуваній постанові, не були перевірені безпосередньо в судовому засіданні.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом його вини.

Також у протоколі невірно вказано місце його складання, так як його було складено у відділі поліції.

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п 2.9 ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився із застосуванням приладу «Драгер».

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, даними алкотестера, за результати якого наявність алкоголю у ОСОБА_1 становить 1,5%о (а.с. 7), отже, він перебував у стані алкогольного сп`яніння; з результатами освідування останній погодився.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Твердження апелянта про неналежно проведений огляду на стан виявлення алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки такий проведений у спосіб та у порядок, визначений вище вказаною Інструкцією, у присутності двох свідків та на місці зупинки транспортного засобу, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та результаті спеціального технічного засобу «Драгер», які містять підпис ОСОБА_1 , який зауважень до змісту процесуальних документів не мав, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, та роз`яснено процесуальні права, тому працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів апелянта про те, що свідки безпосередньо не були допитані в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом 1 інстанції вживались заходи для виклику в якості свідка ОСОБА_4 , однак на виклик останній не з`явився. Виходячи із змісту вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, суд не може вчиняти активних дій для забезпечення явки свідків в судове засідання, оскільки це суперечить засаді об`єктивності і неупередженості суду.

Інші твердження апелянта, зокрема про відсутність акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення ознак такого сп`яніння, висновків суду першої інстанції про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступені його вини.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко