Провадження № 33/801/633/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Деркача В.Г., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2021 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 454 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В скарзі зазначає, що жодних знаків, які забороняють рух по провулку Київському у м. Вінниця в полі її зору не було; вона вчинила всі можливі дії, щоб уникнути ДТП, натомість ОСОБА_2 навмисно скерував свій автомобіль у її автомобіль; суд дійшов хибного висновку про неможливість розминутись двом автомобілям по вулиці, де відбулось ДТП; дорожній знак «3.21» встановлений неправильно та закритий для огляду водієм.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справ, суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №535021, складеного 14.06.2021 інспектором взводу №1 роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Кротом А.П., 14.06.2021 о 00 год. 15 хв. у м. Вінниця по провулку 1-й Київський 35, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Ford д.н.з. НОМЕР_1 не виконала вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та продовжила рух у забороненому напрямку, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушила вимоги п. 8.4 в, 13.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.1).

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У статті 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказується, які саме порушення призвели до ДТП: п. 8.4 в, 13.1 Правил дорожнього руху.

Так, у п.п. в) п. 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 зазначено, що дорожні знаки поділяються на групи : в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п. 13.1 Правил, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові вказав, що ОСОБА_1 не дотрималася бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 .

Апеляційний суд вважає, що проїзд під заборонений знак призвів лише до зустрічі двох транспортних засобів, які рухалися на зустріч один одному, однак, ніяким чином таке порушення не стоїть в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП.

Крім порушення п.п. в) п. 8.4 Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 ставлять в провину порушення п. 13.1 цих Правил.

Отже, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 , їхавши по дорозі проти одностороннього руху, в подальшому рухалася на зустріч автомобілю потерпілого і не дотрималася інтервалу, внаслідок чого сталася ДТП.

Заперечуючи свою вину щодо скоєного ДТП, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рухалася ближче до правого краю проїзної частини дороги, зіткнення сталося під кутом майже 45 градусів, а ширина дороги дозволяє вільно роз`їхатися двом транспортним засобам.

Доказами таких тверджень, зі слів ОСОБА_1 , є схема місця ДТП та свідчення свідків, які були разом з нею в автомобілі.

Однак, відповідно до схеми місця ДТП, на яку посилається апелянт (згадуючи заміри) зіткнення автомобілів відбулося не під кутом 45 градусів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який перебував на пасажирському сидінні, і свідок ОСОБА_4 , який був на задньому сидінні автомобіля ОСОБА_1 , не розказали про сам механізм ДТП, а лише висловили припущення.

І хоча ширина проїзної частини дійсно становить 4,8 м, з чого можна припустити про можливість роз`їзду двох автомобілів, апеляційний суд вважає, що перевага в русі була саме у водія ОСОБА_2 , який з впевненістю рухався в дозволеному напрямку.

Крім того, вказані свідки, на думку суду, є зацікавленими особами в тому, щоб виправдати дії ОСОБА_1 , адже є її знайомими.

Такі докази, як протокол про адміністративне правопорушення, схема до протоколу, першочергові свідчення потерпілого (які узгоджуються з його показаним, наданими в суді), свідчення свідка ОСОБА_5 (який не є заінтересованою особою), є логічними по відношенню до тієї обставини, що ОСОБА_1 рухалася проти одностороннього руху назустріч ОСОБА_2 , який з впевненістю рухався в дозволену напрямку, і мав певні переваги в русі, що не заперечувалося ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

ОСОБА_1 звинувачує у вчиненні ДТП ОСОБА_2 , і в такій ситуації належним та допустимим доказом у справі для спростування звинувачень щодо неї був би висновок експерта. Як пояснив в судовому засіданні захисник Нестерової Г.В., вони обговорювали питання призначення автотехнічної (чи трасологічної експертизи), однак, відмовилися від таких намірів. У суді апеляційної інстанції теж не наполягали на призначенні відповідної експертизи.

Мотиви апеляційної скарги в частині тих, що ОСОБА_1 не бачила забороненого знаку внаслідок його неправильного розташування (був закритим гаражем) апеляційним судом не аналізуються, адже таке порушення ПДР не стоїть в причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Підсумовуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена доказами у справі, які є послідовними та логічними.

Суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали справи та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало