Справа № 344/4764/21
Провадження № 3/344/2764/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 417589 від 04.03.2021, 28.02.2021 року близько 17 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 нецензурно висловлювався в сторону колишньої дружини ОСОБА_2 , чим вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , якому роз`яснено вимоги ст. 268 КУпАП, вину не визнав. Пояснив, що жодного конфлікту з колишньою дружиною не вчиняв, погроз в її сторону не висловлював.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважаю наступне.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї. З наведеного убачається, що об`єктивна сторона правопорушення передбачає наявність обов`язкових складових: діяння - вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного, економічного характеру та наслідків у вигляді настання /або можливості настання/ шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», насильство у сім`ї це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зазначене у цій же статті визначення пояснює, що психологічне насильство в сім`ї - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Розгляд справи проводиться за принципом диспозитивності. Так, зміст наданого до суду протоколу про адміністративне правопорушення (серії ВАБ № 0417589 від 04.03.2021) зводиться до того, що 28.02.2021 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в АДРЕСА_2 , вчинив психологічне насильство щодо своєї колишнього дружини ОСОБА_2 , а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою.

На підтвердження фактів зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення до суду надано:

- заяву ОСОБА_2 від 01.03.2021 року ;

- письмові пояснення ОСОБА_2 ;

- рапорт інспектора та довідку без дати на номеру.

Відтак, з пояснень наданих до суду встановлено, що доказів того, що ОСОБА_1 своїми одноособовими діями впливав на психіку заявника та, що від цих дій була завдана чи могла бути завдана шкода її фізичному чи психічному здоров`ю матеріали справи не містять.

З огляду на наведене, сам лише факт висловлювання, зокрема, нецензурною лайкою не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Довідка про результати проведеної перевірки по заяві ОСОБА_2 , щодо вчинення відносно неї будь-якого (фізичного чи психологічного, економічного) насильства не є самостійно достатнім доказами на підтвердження вчинення правопорушення і лише у взаємозв`язку з іншими доказами може виконувати інформативну функцію.

Звертаю увагу, що підтверджень поступлення на лінію «102» звернень від ОСОБА_2 28.02.2021 року, тобто в день коли, за її поясненнями викладеними в письмовій заяві, мав місце конфлікт, який винник у неї та ОСОБА_1 та вході якого останній здійснював приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, до матеріалів справи не долучено. ОСОБА_2 написала письмову заяву та письмові пояснення 01.03.2021 року. ЇЇ заява зареєстрована 01.03.2021 року за № 7271. В письмових поясненнях ОСОБА_2 вказує, що її колишній чоловік подзвонив на її особистий телефон та в телефонній розмові почав їй погрожувати, однак доказів на підтвердження вказаного факту матеріали справи не містять.

Так, у розумінні до вимог п. 14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» матеріали справи, не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого саме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоров`ю.

Отже, інших належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 до суду не надано.

Таким чином, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За викладених обставин, вважаю вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 173-2, 245, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.П. Ковалюк