Справа № 234/1709/21
Провадження № 3/234/825/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Чернобай А.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якому роз`ясненні його права, передбачені ст. 268 КУпАП -

В С Т А Н О В И В:

05.02.2021 року о 23 год. 40 хв. в м. Краматорську по вул. Слов`янська біля буд. 10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Cerato, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини роту, хитка хода, невнятна мова. В присутності двох свідків водій відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest» та у медичному закладі. Таким чином, діями водія ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у розписці, який міститься в матеріалах справи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шейко К.В. у судове засідання не з`явився, просив судове засідання проводити без його участі та без участі ОСОБА_1 . Надав до суду письмові пояснення, згідно яких просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з наступних підстав. В протоколі вказано 05.02.2021 року о 23-40 годин в м. Краматорську, вул. Слов`янська, буд. № 10, а відповідно до відеозапису № , час 23 год. 50 хв. 14 сек. поліцейський говорить, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з парку Бернадського на вул. Конрада Гампера. Тобто, в протоколе про адміністративне правопорушення не встановлено місце скоєння правопорушення ОСОБА_1 , що є порушенням. Також, було допущено порушення вимог ст. 266 КУпАП про порядок проходження огляду на стан сп`яніння, який мав бути проведений на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується показами свідків. Відповідно до відеозапису свідків не було на місці зупинки, вони з`явились 06.02.21 року о 00 годині 16 хвилин. Тобто, з протоколу та доданих матеріалів не зрозуміло, коли саме працівники поліції пропонували пройти огляд в наркології, чи на місці зупинки. До матеріалів справи не додано жодних доказів того, що ОСОБА_1 порушив будь які ПДР. Крім того, час вчинення правопорушення не співпадає з відеозаписом № 5729, де час становить 23 год. 33 хв., а в протоколі вказаний час 23 год. 40 хв.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 05.02.2021 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до вимог ст.1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Тому суд вважає, що не виконання такого обов`язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Самі підстави для такої вимоги передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його суб`єктивним сприйняттям наявних факторів.

Відповідно до матеріалів справи у ОСОБА_1 виявлено наявність ознак алкогольного сп'яніння (запах алкоголю із порожнини роту, хитка хода, невнятна мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на місці зупинки та у наркологічному диспансері м. Краматорська. Факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в наркологічному диспансері підтверджується дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами. Також відеоматеріалами підтверджується і факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами відеофіксації правопорушення.

Із відеозапису , який долучений до матеріалів справи вбачається, що інспектором поліції було запропоновано ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. ОСОБА_1 відмовивсяпройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в наркологічному диспансері.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що поліцейським було дотримано порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП.

Суддя не бере до уваги твердження захисника відносно того, що відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, що стало причиною зупинки транспортного засобу, перед складанням протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП України приводить до відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки згідно відеозапису ОСОБА_1 було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» за порушення пункту 9.2 б ПДР.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, після зупинки транспортного засобу вбачається, що поліцейський проінформував водія ОСОБА_1 про підстави зупинки транспортного засобу, пославшись на статтю 35 Закону України «Про національну поліцію».

Крім того, із відеозапису вбачається, що на даному відеозапису зафіксовано проведення розгляду справи та винесення постанови відносно ОСОБА_1 саме за порушення пункту 9.2 б ПДР.

Доводи захисника відносно того, що не встановлено місце скоєння правопорушення також є слушними, оскільки в протоколі серії ДПР 18 № 034832 зазначено місце скоєння адміністративного правопорушення м. Краматорськ, вул. Слов`янська біля буд. 10. Посилання захисника на поворот з парку Бернадського на вул. Конрада Гампера, суддя не бере до уваги, оскільки ці дані стосуються іншого розгляду справу, який було розглянуто поліцейським за порушення п. 9.2 б ПДР та винесено постанову, про що свідчить відеозапис .

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вказаному правопорушенню знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеоматеріалами до протоколу.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 статті 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень порушником, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 33, 401, ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення по ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя А.О. Чернобай