Номер справи 220/1045/21
Номер провадження 3/220/499/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Великоновосілківського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 ч.1 КупАП,

В С Т А Н О В И В:

14.06.2021 року державним виконавцем Великоновосілківського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Пуценко С.Б., при примусовому виконанні ВП № 62088492 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за виконавчим листом № 220/456/20, виданим 14.05.2020 року Великоновосілківським районним судом Донецької області, встановлено, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів в за період з 09.11.2020 р. по 22.06.2021 р. сумі 20827,65 грн., сукупний розмір якої дорівнює сумі відповідних платежів за 7 місяців 14 днів, тобто перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання (з 14.05.2020 р.). Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.183-1 ч.1 КУпАП.

Правопорушник в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений судом через поштове відправлення з повісткою про виклик в судове засідання на 14.07.2021 р. та 16.08.2021 р. (на адресу вказану в протоколі про адміністративне правопорушення та у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 ). Будь яких заяв від ОСОБА_1 , в тому числі з зазначенням іншої адреси проживання, до суду не надходило, а тому останній вважається належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим відповідно до ст. 268 КУпАП розглянути справу у відсутності правопорушника.

Крім того, ОСОБА_1 викликався до державного виконавця для складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.183-1 КУпАП, що підтверджується викликом державного виконавця від 13.05.2021 р. та рекомендованим повідомленням про отримання повідомлення про вручення виклику (а.с.14-15) та будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавлений можливості реалізувати усі свої права, визначені КУпАП у будь-який спосіб. Однак жодних дій для обґрунтування власної позиції у справі ним здійснено не було.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у скоєному адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення№ 22/4 від 23.06.2021 року; копією виконавчого листа від 14.05.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини; копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62088492 від 15.05.2020 р., довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 23.06.2021 р.; постановою про арешт майна боржника від 23.06.2021 р.; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №262783077 від 23.06.2021 р.; витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 73337569 від 23.06.2021 р.; постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 13.11.2020 р.; постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 13.11.2020 р.; постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю від 13.11.2020 р.; повідомленням про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 13.11.2020 р.; відповіддю Державної фіскальної служби України, відповідно до якої інформація щодо джерел отримання доходів ОСОБА_1 відсутня; відповіддю Пенсійного фонду України від 18.06.2021 р., згідно якої, інформації стосовно ОСОБА_1 , щодо осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та щодо осіб-боржників, які отримують пенсії не знайдено; відповіддю Державної прикордонної служби від 18.06.2021 р., щодо ОСОБА_1 , згідно якої в Державній прикордонній службі України відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону; Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуженні об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №262801373 від 23.06.2021 р. Таким чином, суд вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, а саме несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, стосовно якого даних, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, останній не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обтяжуючих або пом`якшуючих відповідальність обставин, суд піддає ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч.1 ст. 183-1 КупАП у вигляді суспільно корисних робіт.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 183-1 ч.1 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КпАП України, та призначити адміністративне стягнення у вигляді 120 (сто двадцять) годин суспільно корисних робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Якішина