Головуючий у суді першої інстанції Клепа Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №357/12729/20

провадження №33/824/2961/2021

19 серпня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

щодо вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з даною постановою, з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду м. Києва від 24 березня 2021 року та прийняти нову, якою провадження відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що ДТП сталося з вини ОСОБА_2 , що підтверджується показаннями останнього в суді та письмовими поясненнями доданими до протоколу, так як ОСОБА_2 з самого початку вказав обставини ДТП, які зазначені як суть адміністративного правопорушення у протоколі стосовно останнього, показаннями водія ОСОБА_1 , схемою місця ДТП, яка приєднана до протоколу та підписана двома водіями та посадовою особою, яка її склала, спричиненими пошкодженнями транспортних засобів та доданими до справи про адміністративне правопорушення фото- та відео- доказами щодо місця знаходження транспортних засобів, їх пошкодження, що дають об`єктивно можливість визначити рух транспортних засобів при зіткненні та їх точне місцезнаходження.

В апеляційній скарзі вказано, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи п. 9.2. ПДР рухаючись заднім ходом без ввімкнених світлових сигналів різко виконав маневр, викрутивши колеса і перекривши ОСОБА_1 безперешкодний проїзд, перегородив дорогу передньою правою стороною автомобілю «ВАЗ-21154», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

В доводах апеляційної скарги звернуто увагу на розташування автомобілів в схемі ДТП, яке суперечить фото з місця події, однак свідчать про те, що ДТП сталося безпосередньо в повороті.

Також, ОСОБА_1 зазначено, що покази ОСОБА_3 про те, що останній під час руху заднім ходом помітив автомобіль «ВАЗ-21154», д.н.з. НОМЕР_2 , в дзеркало заднього виду не відповідають дійсності, оскільки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 в момент удару стояв під кутом, що унеможливлює видимості дороги в дзеркало заднього види.

Крім того, на ділянці дороги де сталася ДТП розворот взагалі заборонений, у зв`язку з обмеженою оглядовістю, де по одну сторону спуск з поворотом, а по іншу підйом з поворотом.

Тобто, ОСОБА_1 вказує на порушення ОСОБА_3 п. 10.4 ПДР та п. 10.7, що і стало причиною ДТП.

В апеляційній скарзі зазначено, що 06 січня 2020 року протокол про адміністративне правопорушення було складено відносно ОСОБА_2 , з письмовими клопотаннями ОСОБА_2 до патрульних поліції не звертався, протокол відносно ОСОБА_1 06 січня 2020 року не складався.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення 14 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 поліцейськими було порушено норми чинного законодавства, так як протокол складений без участі останнього, належним чином не вручений особі стосовно якої він складений, при складення протоколу працівники поліції надали штучно створені докази, які є неналежними та недопустими.

Суд першої інстанції, при винесені постанови, не враховував, що постанова суду про повернення на дооформлення адміністративного матеріалу належним чином не виконана чим порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області . Заяву обґрунтовано тим, що 2 квітня 2021 року, в останній день апеляційного оскарження, він поштовим зв`язком, а саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення, здав на пошту та відправив апеляційну скаргу, яка була отримана судом 7 квітня 2021 року. Отже, апеляційну скаргу подано в строк, та вона підлягала призначенню до розгляду. Однак, постановою судді Київського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року помилково зроблений висновок про подачу апеляційної скарги саме 7 квітня 2021 року. Копію постанови він отримав 20 травня 2021 року і одразу на ас тупий день повторно подав апеляційну скаргу.

Вважає, що строк апеляційного оскарження пропущено з об`єктивних та поважних причин.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року, винесеної щодо ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з огляду на причини його пропуску, які є поважними, поважність причин пропуску строку доведена

Як убачається з матеріалів справи постановою судді Київського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуту особі, яка її подала. Приймаючи таке судове рішення, суд виходив із того, що ОСОБА_1 не заявлено клопотання про поновлення строку а апеляційне оскарження постанови.

Зважаючи на зазначені обставини, суд вважає, що наявність постанови про повернення не може бути перешкодою особі, відносно якої прийнято рішення, реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення, що відповідатиме практиці Європейського суду з прав людини.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що наведені апелянтом доводи не ґрунтуються на доказах, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, перевіривши матеріали справи, та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу, не дотримався.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.3.б, п. 12.1 ПДР України при виборі безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки, стан покриття проїзної частини та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 119546 від 14 грудня 2020 року, 06 січня 2021 року о 10-15 год. в м. Біла Церква по вул. Січових Стрільців, 11, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21154», д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки, стан покриття проїзної частини та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 , який знаходився ліворуч від нього. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 б, 12.1 Правил дорожнього руху.

Згідно п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 124 КУпАП органом, який в подальшому склав відповідний протокол, було виявлене 06 січня 2020 року, оскільки саме тоді сталась ДТП, а протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 119546 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було складено 14 грудня 2020 року, тобто поза межами строку накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП, є підставою для складання відповідного документу, який є підставою для притягнення особи до певного виду відповідальності.

Стосовно справ про адміністративне правопорушення, то таким документом є протокол про адміністративне правопорушення, тобто процесуальний документ яким держава в особі уповноваженого органу чи особи висуває певній особі претензії адміністративно правового характеру і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Наведене у свої сукупності указує на те, що 14 грудня 2020 року (дата складання протоколу) не можливо вважати моментом виявлення адміністративного правопорушення, оскільки ДТП сталось 06 січня 2020 року і суд вважає за необхідне початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення у цій справі обчислювати саме з моменту ДТП.

Так, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП, про що було зазначено вище, перебіг строку накладення стягнення розпочинається з моменту виявлення адміністративного правопорушення, а не з моменту складання підсумовуючого процесуального документу, яким ОСОБА_1 було інкриміновано порушення п. 2.3 Б, п. 12.1 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність.

При цьому суд враховує те, що відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Зважаючи на викладене суд вважає, що при розгляді даної справи повинні застосовуватись строки, передбачені ст. 38 КУпАП які діяли на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто станом 06 січня 2020 року.

Наведене указує на те, що станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто станом на 14 грудня 2020 року строк накладення стягнення за адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, закінчився.

За наявності цієї обставини та у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП в уповноваженого органу не було правових підстав для складання зазначеного протоколу, оскільки провадження у цій справі на даний час не могло бути розпочате, а розпочате підлягало закриттю.

Оскільки протокол складений поза межами строків, встановлених нормативно-правовими актами, такий протокол не породжує будь-яких юридичних наслідків, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості приймати рішення у цій справі, в тому числі щодо винуватості особи, відносно якої складено такий протокол, окрім закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 294 КУпАП,

суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду м. Києва від 24 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , щодо вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна