Справа № 453/1340/20 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 33/811/197/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2020 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420,40 грн.

Згідно постанови, 21.10.2020 о 02:55 год. на автодорозі Київ-Чоп, 654 км., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук), в присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить, визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та скасувати оскаржувану постанову.

Вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на грубі порушення норм процесуального та матеріального права.

Звертає увагу, що дані вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та про дубльовані в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності. Постанова суду винесена на підставі неналежних та недопустимих доказів. Зокрема, вказано осіб, які нібито були свідками, проте таких свідків не було, адже не вказано жодного документу, на підставі якого було встановлено їх особу.

Свою вину у судовому засіданні він не визнавав, а суд такі дані вказав протиправно.

Його особа не встановлювалася поліцією, і від проходження огляду він ні на місці зупинки транспортного засобу, ні у медичному закладі не відмовлявся.

Окрім цього, всі його клопотання, які були завчасно подані до суду та озвучені у судовому засіданні, судом були безпідставно відхилені та не вказані у постанові.

Справа неодноразово призначалась до розгляду, зокрема 24.02, 17.03 та 30.03.2021, однак ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, жодного разу в судові засідання апеляційного суду не з`явився, та не повідомив про причини неявки. При цьому, 29.03.2021 направив на адресу Львівського апеляційного суду заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутності. За наведених підстав, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи № 430/1340/20 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.

Щодо мотивів апеляційної скарги про відсутність свідків, не встановлення особи правопорушника та доводів щодо того, що він не відмовлявся від проведення огляду, то такі апеляційний суд вважає надуманими, і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, у присутності двох свідків. Особу ОСОБА_1 було належним чином встановлено.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу та у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Сколівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2020 року.

Постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.