Справа № 444/1328/21
Провадження № 3/444/700/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Олещук М. М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника, адвоката Козакевича Р. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ПС-1 у КНП Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 04.05.2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом серії ДПР18 № 054614 від 26.04.2021 року ОСОБА_1 26.04.2021 року о 15 год. 20 хв. в селі Мервичі по вулиці Садова керував трактором колісним ЮМЗ, державний номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , в судовому засіданні своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Подав на адресу суду письмові пояснення та клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які підтримав в судовому засіданні.

Зокрема вказав, що незважаючи на те, що працівниками поліції у протоколі, а також акті огляду зазначено про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема таких як запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці, це не відповідає дійсності.

Він не вживав спиртних напоїв 26.04.2021 року, ні день перед тим, 25.04.2021 року, а тому і не могло бути в нього жодних ознак сп`яніння, в тому числі і запаху алкоголю з порожнини рота.

Вважає, що підстави проведення його огляду на стан сп`яніння були надуманими поліцейськими, що негативно настроїло по відношенню до них та обурило. Стверджує, що був переконаний, що може не виконувати безпідставні вимоги поліцейського.

Звертає увагу, що з представленого відеозапису, чітко вбачається, що жодної порушеної координації рухів немає, як і немає порушення мови у нього. Відсутні будь-які ознаки, які б свідчили про поведінку, яка не відповідала б обстановці.

Вказує, що йому працівники поліції фактично одномоментно, швидко та нерозбірливо запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому йому не було роз`яснено про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що йому ніхто не показував і не видавав направлення на огляд в медичний заклад, при ньому жодне направлення не складалося. В процесі складення протоколу він висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння, однак працівники поліції цього не врахували.

А тому, вважає, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, як наслідок просить справу відносно нього закрити.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Козакевич Р. В., в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з підстав порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, яка встановлена у ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Вважає, що в діях ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки йому не було працівником поліції належним чином поставлено вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння та не роз`яснено про наслідки відмови від проходження такого огляду. Доказів на спростування показів ОСОБА_1 матеріали справи не містять, представлені відеозаписи є лише окремими фрагментами, поліцією не представлено безперервного відеозапису.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вивчивши його клопотання та клопотання його захисника, матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедура та порядок огляду водіїв на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі- Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

З метою повного з`ясування усіх обставин справи, в судовому засіданні було детально оглянуто та проаналізовано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 054614 від 26.04.2021 року та додані до нього матеріали, в тому числі і надані відеозаписи.

Так, згідно з п. 6 розділу 2 Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Інструкції).

Зокрема ч. 2, 3, 5 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 6, п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103(далі Порядок), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і відмова такої особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом.

В той же час судом під час розгляду справи не здобуто доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, в обґрунтування своїх доводів про доведеність вини працівниками поліції суду надано протокол про адміністративне правопорушення, пояснення двох свідків, диск із записом з місця події, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу в КНП «Жовківська ЦРЛ».

Інших доказів суду не надано.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 054614 від 26.04.2021 року встановлено, що складання такого розпочато о 15 год. 35 хв., часом керування ОСОБА_1 транспортним засобом вказано 15 год. 20 хв.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26.04.2021 року вбачається, що такі вказали, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився продувати ОСОБА_4 та проїхати у медичний заклад для медичного освідування.

Однак із дослідженого в судовому засіданні CD-диску встановлено, що на такому є два відеофайли. На першому, тривалістю біля 3 хв. 28 секунд, зафіксовано зупинку т/з, яким керував ОСОБА_1 , встановлення його особи з його ж слів.

На другому, тривалістю біля 27 сек., зафіксовано запитання поліцейського до ОСОБА_1 , висловлене фактично одночасно «чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotester Drager та чи проїде в медичний заклад на медосвідчення, чи відмовляється».

Разом з тим поліцейським не зазначено від чого саме особа відмовляється, що йому конкретно пропонується та не зазначено з якою метою їхати на медичне освідчення.

Запитання працівника поліції не конкретизоване, відсутня будь-яка вимога до водія ОСОБА_1 в порядку п. 2.5 ПДР України.

Працівником поліції після запропонованого проходження огляду на стан сп`яніння, не роз`яснено про наслідки відмови від такого.

Відеозапис переривається і алгоритм розвитку подій в подальшому не відображений.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Інструкції, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_1 в судовому засіданні стверджував, що спочатку навіть не зрозумів, що його запитує працівник поліції, оскільки ставив запитання швидко та одномоментно, поліцейський не роз`яснював йому наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

В подальшому з власної ініціативи, як стверджує ОСОБА_1 , він висловлював бажання перед працівником поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Оглянувши долучений працівниками поліції до матеріалів справи CD-диск із записами з місця події, аналізуючи зафіксоване на ньому в сукупності, враховуючи неповноту відеозапису, суд приходить до переконання, що доказів на спростування пояснень ОСОБА_1 немає, а враховуючи їх логічність та послідовність, такі є правдивими, оскільки не спростовані жодними іншими доказами.

Водночас суд не бере до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких зазначено, що такі були свідками того, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився продувати ОСОБА_4 та проїхати у медичний заклад для медичного освідування, оскільки такі пояснення свідків спростовуються оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, на якому зафіксовано лише запитання поліцейського до ОСОБА_1 , висловлене фактично одночасно «чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotester Drager чи проїде в медичний заклад на медосвідчення, чи відмовляється», однак самим поліцейським не було чітко зазначено, від чого саме особа відмовляється, що йому конкретно пропонується та не зазначено з якою метою їхати на мед освідчення, запитання працівника поліції не конкретизоване, відсутня будь-яка вимога до водія ОСОБА_1 в порядку п. 2.5 ПДР України.

Також суд звертає увагу на різні ознаки алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 , як про це зазначили працівники поліції, у протоколі та направленні на огляд водія в медичний заклад.

В тож час суд не може залишити поза увагою твердження ОСОБА_1 про те, що в його присутності дане направлення не складалося, оскільки такі його пояснення не спростовуються наявними матеріалами справи.

Працівниками поліції в протоколі всупереч вимогам Порядку не зазначено про дії водія ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду.

Аналізуючи вимоги пункту 2.5 ПДР України, слід прийти до висновку, що відповідальність за даним пунктом ПДР України наступає у разі вимоги поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, однак не пропозиції, запитання поліцейського, прохання чи вибору одного з декількох варіантів.

Крім того є алгоритм проведення процедури огляду, тобто лише після того як особа відмовилася на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу або не погодилася із результатом проведеного огляду, лише тоді їй ставиться вимога пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Дані вимоги не можуть бути висловлені працівником поліції одночасно, одномоментно.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, ОСОБА_1 не було висловлено жодної вимоги пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, не було повідомлено, що за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, також настає адміністративна відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, а ставилося запитання, яке до того ж було не конкретизоване, фактично одномоментне.

Таким чином, під час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що навіть ті дії ОСОБА_1 , які зафіксовані на представленому відеозаписі, які виразилися у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відповідали його внутрішній волі та не були спрямовані на умисне ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, немає спростувань наведеного ОСОБА_1 , що в процесі складення протоколу, ще до завершення процедури оформлення такого, він висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, під час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відповідали його внутрішній волі та не були спрямовані на умисне ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а тому відповідно до вимог ч.5 ст. 266 КУпАП вважається недійсним.

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП є недоведеною, а факт умисної відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для встановлення стану сп`яніння не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, так як працівником поліції не було дотримано вимог щодо процедури огляду особи на стан сп`яніння, не постановлено належним чином послідовно вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а вже лише після відмови від такого огляду або непогодження із результатом такого, вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, не роз`яснено про наслідки відмови від проходження огляду.

Ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно дост.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з ч.2 ст.8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь, пояснення ОСОБА_1 наявними матеріалами справи не спростовуються, суд приходить до висновку, що справа про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а тому відповідно судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, статтями 266, 283, ч. 2 ст. 284, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення- закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Олещук М. М.