Провадження № 33/801/636/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 рокуСправа № 127/12650/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Горбатюка Валерія Володимировича,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2021 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №521648 від 28 квітня 2021 року, водій ОСОБА_1 цього ж дня о 08 год. 04 хв., в м. Вінниця по вул. Привокзальна, 17, керуючи т/з Renault НОМЕР_1 , не був уважний за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з т/з Богдан НОМЕР_2 , що рухався попереду, внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 та п. 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 454 грн. в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 28 квітня 2021 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями та поясненнями свідка в судовому засіданні.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин вчинення адміністративного правопорушення просив оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове, яким закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він свою вину у вчиненні ДТП не визнає. На переконання заявника, працівники поліції під час складання адміністративного протоколу, в порушення вимог інструкції, не провели огляд транспортного засобу на предмет наявності (відсутності) характерних пошкоджень, інших обставин ДТП, не провели фотофіксацію транспортного засобу, не залучили експерта для встановлення наявності (чи відсутності) характерних для ДТП пошкоджень, не встановили та не долучили речові докази, які б підтверджували заподіяну ним майнову шкоду. Таким чином судом першої інстанції не було встановлено належних та достатніх доказів, які б могли беззаперечно свідчити про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що призвели до скоєння ДТП.

Також особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що у зв`язку із незадовільним матеріальним станом та станом здоров`я, а також юридичною необізнаністю він вимушений був звернутись до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Лише 23 липня 2021 року на підставі доручення № 501 йому було призначено адвоката, який підготував апеляційну скаргу.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід зазначити таке.

Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова Вінницького міського суду Вінницької області ухвалена 01 липня 2021 року, зі змістом якої ОСОБА_1 ознайомився в цей же день. Водночас, у зв`язку із незадовільним матеріальним станом та станом здоров`я, а також юридичною необізнаністю він вимушений був звернутись до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. 23 липня 2021 року на підставі доручення № 501 йому було призначено адвоката, який підготував апеляційну скаргу (а.с. 19).

Апеляційна скарга на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2021 року, подана 30 липня 2021 року (а.с. 12-16).

З огляду на наведене, причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, тому такий строк слід поновити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №521648 від 28 квітня 2021 року, водій ОСОБА_1 цього ж дня о 08 год. 04 хв., в м. Вінниця по вул. Привокзальна, 17, керуючи т/з Renault НОМЕР_1 , не був уважний за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з т/з Богдан НОМЕР_2 , що рухався попереду, внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є обґрунтованим.

Вина ОСОБА_1 доведена даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, письмових поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апелянта, зокрема те, що автобус під керуванням ОСОБА_2 здійснював рух заднім ходом в результаті чого відбулось зіткнення, а тому у діях ОСОБА_1 відсутня вина у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними та недоведеними, які спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Даючи оцінку доказам по справі суд першої інстанції правильно дійшов висновку що у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він керуючи т/з Renault НОМЕР_1 , не був уважний за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з т/з Богдан НОМЕР_2 , що рухався попереду, внаслідок чого т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є додатком до протоколу, в якій зафіксоване конкретне місце транспортної пригоди; детально описані післяаварійні розташування автомобілів відносно елементів проїзної частини та один одного, погодні умови, стан покриття проїзної частини, наявність дорожніх знаків та розміти (а.с. 3).

У ході розгляду справи ОСОБА_1 не надав доказів, які б спростовували встановлені судом фактичні обставини, а також доводи апеляційної скарги таких доказів не містять, а ґрунтуються лише на припущеннях.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушень вимог п. п. 2.3, 13.1 правил дорожнього руху України, та про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зі змісту вимог пункту 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, вбачається, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Згідно п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Аналіз фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення в даній справі свідчить про те, що ДТП сталася за участі двох водіїв транспортних засобів. Для правильного застосування норми закону у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні вказує і Пленум Верховного Суду України у постанові від 23 грудня 2005 року № 14 «Про застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», де у пункті 7 роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст. 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Досліджені судом матеріали справи про адміністративне правопорушення підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_1 у зв`язку із недотриманням ним п.п.2.3, 13.1 ПДР України.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є обґрунтованим.

За наведених обставин у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання постанови суду незаконною, а тому, враховуючи, що застосоване відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, знаходячи постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 законною, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для її скасування, а відповідно, не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 124, 280, 287, 289, 293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2021 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: О.Ю. Береговий