Справа № 594/431/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області на:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , працюючу продавцем магазину «Продукти» в м.Борщеві по вул.С.Бандери,16,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №059432 від 11 березня 2021 року, ОСОБА_1 11 березня 2021 року о 12.30 год. в м.Борщеві по вул.С.Бандери,16 в приміщенні магазину «Продукти» допустила порушення умов карантину, що виразилося у відсутності маркування відвідувачів у черзі з дотриманням дистанції, чим порушила п.п.14 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що вона не є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , а працює продавцем.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 під час розгляду справи не здобуто, а її доводи матеріалами справи про адміністративне правопорушення не спростовані з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.44-3 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами".

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Отже, норми статті 44-3КУпАП відсилають до інших законодавчих чи нормативних актів, або ж рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення конкретних положень нормативно-правових актів, порушення яких ставиться у вину особі, є важливим елементом реалізації права на захист.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України « Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236, в редакції від 06 березня 2021 року, яка є чинною на час вчинення правопорушення 11 березня 2021 року, встановлено, що п.2 даної постанови не містить жодних підпунктів.

Крім того, п.2 постанови викладено в наступній редакції: «Залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) встановлюється зелений, жовтий, помаранчевий або червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі - рівень епідемічної небезпеки) (пункт 2 в редакції Постанови КМ № 104 від 17.02.2021).

Отже, посилання у протоколі на підпункт 14 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року є безпідставним, оскільки такий у вказаній постанові в редакції чинній на час вчинення правопорушення, 11 березня 2021 року, взагалі відсутній. Відтак, суть правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, суперечить конкретним положенням нормативно-правового акту, порушення яких ставиться у вину ОСОБА_1 .

Окрім того, згідно п.п.14 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України « Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236, в редакції від 22 лютого 2021 року, на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, зокрема, забороняється: діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1,5 метра.

З вище наведеного вбачається, що суб`єктом правопорушення у випадку порушення п.п.14 п.2 вищенаведеної Постанови Кабінету міністрів України в редакції станом на 22 лютого 2021 року, є відповідно фізична особа підприємець, як суб`єкт господарювання чи уповноважена посадова особа суб`єкта господарювання - юридичної особи. Однак, протокол про адміністративне правопорушення складено на продавця магазину «Продукти» ОСОБА_1 , яка в цьому випадку не може бути суб`єктом вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Долучені до матеріалів справи на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП докази, зокрема договір між продавцем ОСОБА_2 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 та фотознімки, жодним чином не підтверджують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, приходжу до висновку, що належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП немає, а тому провадження по справі підлягає до закриття у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КК України.

Керуючись ст. 245, п.1 ст.247, ст.ст. 251-252, 266, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя