Справа № 159/4430/21
Провадження № 3/159/2483/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України; працює продавцем в магазині «Продукти з Європи», місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

04 серпня 2021 року до Ковельського міськрайонного суду Волинської області від Ковельського РУП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання 11 серпня 2021 року ОСОБА_1 не з`явилась, 09 серпня 2021 року надала заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у її відсутності, так як 11.08.2021 буде перебувати за межами м. Ковеля в зв`язку із відпусткою. Також просила закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

За результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 встановлено наступне.

Старший ДОП СДОП ВП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Івановський П.В. 12 квітня 2021 року склав протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №687807 за частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

У вказаному протоколі зафіксовано, що ОСОБА_1 12.04.2021 року о 16 год. у м.Ковель по вулиці Сагайдачного, 6 перебуваючи на робочому місці в якості продавця, здійснювала торгівлю в магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у приміщенні якого відсутнє маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менше 1,5 м, чим порушила постанову Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 (далі - КМ).

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог частини другої статті 7 Кодексу, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини першої статті 256 Кодексу у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення);місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення;нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 44-3 Кодексу передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як установлено, дана вимога не виконана, у протоколі не зазначено, яку саме конкретну норму акта законодавства (частина, пункт) порушила ОСОБА_1 .

З урахуванням положень частини першої статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії», рішення від 30 травня 2013 року (заява № 36673/04) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Відтак установлено, що оформлення адміністративних матеріалів у частині складання протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 здійснено без дотримання ч.1 ст. 6 Конвенції, що може становити порушення права на захист останньої.

Так, саме підпунктом 12 п. 3 абзацу 1 постанови КМ «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236 (із урахуванням змін, внесених постановою КМ від 17 лютого 2021 року № 104) з 24 лютого 2021 року на території України встановлено жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра.

З наведеного вбачається, що суб`єктами заборони, встановленої постановою Кабінету Міністрів України, є суб`єкти господарювання (господарські організації, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці).

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Всупереч вимогам цієї норми, в протоколі не розкрито суб`єкт адміністративного правопорушення, якої стосуються визначені Кабінетом Міністрів України обмеження, оскільки згідно відомостей, наведених в протоколі, ОСОБА_1 працює продавцем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: м. Ковель, вул. Саксаганського, 6, при цьому всупереч вимогам статті 256 Кодексу, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних документів на підтвердження факту наявних трудових відносин між ОСОБА_1 та власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та відповідно покладених на неї обов`язків, не містить також і відомостей, що особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення здійснює господарську діяльність і зареєстрована відповідно до закону як суб`єкт господарювання.

Тобто, суд позбавлений можливості перевірити чи особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення є суб`єктом адміністративної відповідальності за поставлене їй у провину правопорушення, передбачене диспозицією частини першої статті 44-3 Кодексу.

Враховуючи положення частини першої статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене статтею 44-3 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до вимог статей 245, 280 Кодексу завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 01.11.1996 за № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною поки її вину не доведено згідно закону.

Згідно зі статтею 7 Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 Кодексу, суд приходить до висновку, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 44-3, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя

постановила:

Провадження у справі № 159/4430/21 (провадження № 3/159/2483/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачене частиною першою статті 44-3 Кодексу закрити, через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської областіЮ. Ф. Волкова