ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2021 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 14 січня 2021 року о 13 год. 07 хв. на автодорозі Т-2604 Герцаївського району Чернівецької області, в порушення п.2.9а Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки «Рено-Кенго», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

На вказану постанову суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не згідний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді, обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження.

Стверджує, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а 14 січня 2021 року приблизно о 13 год. 00 хв. при виїзді з м. Герца (біля кладовище), його безпричинно зупинили працівники поліції, що є порушення вимоги ст. 35 Закон України "Про Національну поліцію" та положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього

ЄУНСС №714/43/21 Головуючий у І інстанції: Костишин Н.Я.

Провадження №33/822/190/21 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП

руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, а саме не зафіксовано факт порушення правил дорожнього руху, що викликає сумніви у достовірності викладених фактів у зазначених матеріалах, що може підтвердити ОСОБА_2 , яка перебувала у транспортному засобі у якості пасажира.

Вважає, що порядок проведення його огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння проведений поліцейським з грубим порушенням вимог ст. 266 КупАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, а тому має бути визнаний недійсним.

Крім цього, працівники поліції згідно ст. 265-2 КУпАП зобов`язані були тимчасово вилучити транспортний засіб, та відповідно до ч.1 ст. 266 КУпАП відсторонити його від керування транспортним засобом, однак транспортний засіб не був затриманий, та він не був відсторонений від керування, оскільки не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, а тому постанова районного суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, згідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за невиконання зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги та доводяться наступними доказами.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №451405 від 14 січня 2021 року. З якого вбачається, що 14.01.2021 р. о 13 год. 07 хв. на автодорозі Т-2604 Герцаївського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Рено-Кенго», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер», результат скла 0,45 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення. Крім того, викладені в ньому обставини були засвідчені підписами двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Також, згідно протоколу, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучені документи, а саме посвідчення водія НОМЕР_2 від 07.07.2006 р., видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 від 14.01.2021 р..

Будь-яких пояснень в протоколі ОСОБА_1 не висловив, як і не надав пояснення на окремому аркуші, зі змістом ст. 63 Конституції України ознайомлений, протокол власноручно підписав.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачаться, що огляд був проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Огляд був проведений за допомогою газоаналізатора «Alcitest 6810» у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Роздруківкою вказаного приладу встановлено, що результат огляду склав 0,45 проміле, з яким погодився ОСОБА_1 , підписавши роздруківку приладу та акт огляду власноручно, без жодних заперечень щодо результатів висновку чи зауважень до проведення не надав.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази є належними та допустимими й доводять ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується доводів апелянта про те, що процедурі огляду на стан сп`яніння мала передувати конкретна підстава для зупинки транспортного засобу поліцейським, то такі твердження ОСОБА_1 не заслуговують на увагу суду та нічим не спростовані.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, постановою серії БАБ №244966 від 14 січня 2021 року, водій ОСОБА_1 керуючи т/з не ввімкнув ближнє світло фар за межами м. Герца, чим порошив п.п.9.8 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП, що і стало наслідком зупинки цього транспортного засобу, а в подальшому було виявлено, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння. Так, вказана постанова оскаржена, однак результатів її розгляду наразі немає.

Крім того, в матеріалах справи наявне заперечення захисника Апетракіоає Г.В. в інтересах ОСОБА_1 на протокол про адміністративне правопорушення ДПР 18 №451405 від 14.01.2021 р. та доповнення до заперечення на цей самий протокол, в яких містяться доводи аналогічні тим, що наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , які були предметом дослідження судом першої інстанції.

Однак, суд відхилив такі доводи сторони захисту та ОСОБА_1 , надав відповідне обґрунтування в цій частині, з яким погоджується й суд апеляційної інстанції.

За таких обставин, твердження апелянта ОСОБА_1 в частині того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, не заслуговують на увагу суду та є нічим іншим, як способом уникнення відповідальності останнього.

Так, вина ОСОБА_1 , повністю доведена матеріали справи, які підтверджують стан сп`яніння останнього, при цьому були надані для ознайомлення представнику апелянта, однак будь-яких скарг чи зауважень на дії працівників поліції учасниками надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду та бажає повторно пройти дослідження на стан сп`яніння.

Отже, зважаючи на наведені докази по справі, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що підстав вважати наявні в матеріалах справи докази невірними і неналежними, як на це посилається у своїй апеляційній скарзі апелянт, у суду немає, оскільки вони складені у відповідності до вимог законодавства та не спростовуються доводами наведеними ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та під час пояснень в суді апеляційної інстанції.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, працівниками поліції проведено огляд у відповідності до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції.

Районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , як того вимагає апелянт - немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська