Справа № 456/3438/21
Провадження № 3/456/1782/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

12 серпня 2021 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали, котрі надійшли від Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, вдови, працюючої технічним працівником в оздоровчо-відпочинковому комплексі «Моршинська вежа», пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягалась,

за ч. 3 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 692029 від 13.07.2021 року стверджується, що ОСОБА_1 як особа, яка замінює батьків, ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини, оскільки 13.03.2021 року близько 13:40 год. неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у м. Стрию Львівської області, як учасник дорожнього руху в якості пішохода, по вул. Львівській, раптово вибігла на проїзну частину дороги та наштовхнулась та транспортний засіб, чим порушила вимоги пунктів 4.1, 4.7, 4.14. «в» та «б» Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання з`явилась, свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнала та надала пояснення, згідно з котрими неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється їй онукою. 13.03.2021 року її онука черговий раз поїхала з с. Станків Стрийського району Львівської області у м. Стрий Львівської області, оскільки проходила у Стрийському фаховому коледжі Львівського НАУ курси перед поступленням. Зізналась, що дівчинка виросла в сільській місцевості, у місті бувала не часто, тим більше самою, вважає, що онука розгубилась, що власне і спричинило дорожньо-транспортну пригоду за її участі, однак до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, вона не притягалась. Додала, що щойно приїхала зі Львова, де її онуці проводили операцію на ногу, оскільки вона досі не може оправитись після вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 3 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

В свою чергу, санкція ч. 3 ст. 184 КУпАП встановлює накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, суб`єктом правопорушень, визначених наведеною нормою закону, є батьки неповнолітнього або особи, що їх замінюють.

В матеріалах справи міститься належно засвідчена копія нотаріально посвідченої заяви, котрою ОСОБА_3 , як батько неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дає згоду, щоб на час його відсутності на період з 27.03.2021 року до 27.03.2022 року, ОСОБА_1 як бабуся вирішувала всі питання, які будуть стосуватись виховання його неповнолітньої доньки ОСОБА_2 чи її життя та здоров`я.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що подія, відображена в протоколі, відбулась 13.03.2021 року, тобто поза межами строку наданої згоди батьком дитини на виховання її бабусею, котрий визначений з 27.03.2021 року до 27.03.2022 року, а відтак ОСОБА_1 неналежний суб`єкт інкримінованого їй правопорушення, а належним суб`єктом є ОСОБА_3 , позаяк немає підстав для притягнення ОСОБА_1 до юридичної відповідальності в даній справі, оскільки відсутній склад правопорушення, що їй вміняється.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, хоча це є обов`язковою умовою для можливості притягнення батьків такої неповнолітньої особи, або ж осіб, які їх замінюють, до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Такі встановлені обставини адміністративної справи, у їх сукупності, дають судді підстави для висновку, що направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у її діях складу наведеного адміністративного правопорушення.

Так, Європейський Суд з прав людини неоднократно висловлювався щодо порушення стандартів розгляду проваджень у справах про адміністративні правопорушення, з-поміж іншого у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський Суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 року №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень ст. ст. 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Крім того, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 9, 40-1, 184, 245, 247, 251-252, 271-272, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя В.Я. Микитин