ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1819/21

20 серпня 2021 року

м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.

розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт НОМЕР_1 виданий 18.02.2000, виконавчий директор СК-груп, зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1

за ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2021 року у с.Маща відносно ОСОБА_1 поліцейським СРПП ВП №2 Рівненського РУП ГУНП у Рівненській області складено протокол серії ВАБ №097972 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 22.05.2021 близько 12:50 у с.Маща по вул.Лісова 9 поблизу лісового масиву ОСОБА_1 порушила правила вигулювання тварин, що заборонено відповідними правилами утримання тварин №513 від 28.04.2011, а саме здійснювала вигул собаки породи німецька вівчарка за межами помешкання без намордника, внаслідок чого собака нанесла тілесні ушкодження дитині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на лівій руці нанесла подряпину, після чого дитина злякалася і почала плакати. Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Присутня у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнала. Пояснила, що дійсно 22.05.2021 близько 13 години вигулювала свою собаку у лісовому масиві на повідку, біля входу в ліс є гойдалка, на якій сиділа сусідка ОСОБА_3 з дитиною. Собака випадково вирвалася та почала гавкати на сусідку, дитина злякалася і почала плакати. ОСОБА_1 вибачилася за те, що собака злякала дитину, але сусідка не слухала, почала кричати і погрожувати. ОСОБА_1 одразу впіймала собаку та насварила її, і продовжила прогулянку. У цей час сусідка влаштувала скандал чоловіку ОСОБА_1 , викликала швидку і поліцію.

Також, ОСОБА_1 зверталася в поліцію про наклеп на неї з боку ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали, додані до протоколу та надані сторонами, встановив наступне.

22.05.2021 близько 12:50 у с.Маща поблизу лісового масиву ОСОБА_1 дійсно вигулювала собаку породи німецька вівчарка. Собака випадково вирвалася та почала гавкати на сусідку, дитина злякалася і почала плакати.

Наведене частково підтверджується письмовими поясненнями, доданими до протоколу; дослідженими у судовому засіданні та долученим до матеріалів справи доказами.

Суд звертає увагу на лист КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 08.06.2021 згідно якого, 22.05.2021 на Центральну оперативну диспетчерську службу надійшов виклик №192 до ОСОБА_2 , привід до виклику укус собаки, попередній діагноз покусане осадненя шкіри середньої третини лівого плеча. Однак, докази того, що вказаний діагноз підтвердився, і що саме внаслідок укусу собаки ОСОБА_1 виникло осадненя, у матеріалах справи відсутні.

Таким чином суд встановив, що відомості про обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Згідно приписів ч.2 ст.154 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.154 КУпАП, тоді як докази повторності порушення у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Крім того, щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) вказує, що суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Більше того, Європейським судом з прав людини у чисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції обох частин ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначене вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства.

У зв`язку із цим, при розгляді справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Відтак, усі наявні сумніви та протиріччя слід трактувати на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого будь-якою з частин ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі №564/1819/21 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Костопільський районний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяВ. В. Левчук