Дата документу Справа № 322/1207/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №322/1207/20 Головуючий в 1 інст. Губанов Р.О.
Провадження №33/807/217/21 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 13.12.2020 о 22:05 по вул. Запорізькій, буд. 146 в смт Новомиколаївка Запорізька область керував автомобілем ВАЗ 2109 д/н НОМЕР_1 зп з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, нестійка хода), від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці порушення за допомогою спеціального приладу «алкотестеру Драгер», а також в найближчому медичному закладі ухилявся шляхом категоричної відмови в присутності свідків.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права, з поверхневим дослідженням доказів з огляду на наступне. Так, апелянт вказує, що він не керував автомобілем, а перебував на території садиби по вул. Запорізькій, 146 в смт. Новомиколаївка в гаражі, до якого заїхав автомобіль ВАЗ під керуванням іншої особи, та відразу за ним до двору під`їхав патрульний автомобіль поліції. Після чого працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, він розгубився і відмовився. Звертає увагу, що з відеозапису не видно ні водія ні номер автомобіля, який заїжджає в гараж, тому твердження суду про керування автомобілем саме ОСОБА_1 безпідставні. Крім того, свідок ОСОБА_2 перебув в патрульному автомобілі, отже є заінтересованою особою, а свідок ОСОБА_3 , який з`явився пізніше, е бачив факт керування транспортним засобом. Вказує, що в протоколі не вказано район населеного пункту. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції та прохання, висловлене в апеляційній скарзі про розгляд справи у його відсутність, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 13.12.2020 року серії ОБ № 062678, направленням на огляд водія від 13.12.2020 р., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапортом працівника поліції від 13.12.2020 р., відеозаписом подій від 13.12.2020 р.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 за дії, передбачені до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

До посилань щодо не керування ОСОБА_1 транспортного засобу апеляційний суд ставиться критично, оскільки дані твердження повністю спростовуються показами свідка ОСОБА_2 , працівників поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відеозаписом події.

Так, в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 пояснював про обставини, за яких був присутнім при спілкуванні працівників патрульної поліції із ОСОБА_1 , який хоча прямо не визнавав вину, однак вочевидь розумів, що скоїв правопорушення, адже всіляко намагався домовитись з поліцейськими. В подальшому було запрошено другого свідка. ОСОБА_1 в його ( ОСОБА_2 ) присутності і присутності другого свідка відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

З оглянутого відеозапису події вбачається, що автомобіль ВАЗ 2109 червоного кольору спочатку здає назад, а потім заїзджає у гараж. Працівник поліції кличе водія, після чого, в патрульний автомобіль сідає ОСОБА_1 . Під час спілкування з працівником поліції у ОСОБА_1 вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, що виражається у млявій мові останнього та порушенні координації рухів. При цьому, ОСОБА_1 намагається умовити працівника поліції не складати матеріал, висуває певні пропозиції.

Отже, пояснення свідка ОСОБА_2 , працівників поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 узгоджуються із відеозаписом події і повністю відображають обставини події, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, послідовність зафіксованих на відео подій та відсутність сторонніх осіб з урахуванням зафіксованого переміщення транспортного засобу, не залишає сумніву у керуванні транспортним засобом саме ОСОБА_1 . У процесі спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечує факту керування ним автомобілем.

Що стосується посилань апелянта стосовно того, що свідок ОСОБА_2 є заінтересованою особою, то слід зазначити, що пояснення надані свідком ОСОБА_2 , який був попереджений про кримінальну відповідальність, повністю узгоджуються із відображеними на відео подіями, а тому об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених свідчень, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи відносно ОСОБА_1 порушень при їх складанні не виявлено.

Посилання апелянта про те, що протокол складений з порушеннями не знайшло свого підтвердження. Протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогамст. 256 КУпАПта Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року, зокрема в ньому зазначене місце складання та місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Викладена ОСОБА_1 версія подій спростовується дослідженими доказами.

Істотних порушень чинного законодавства про адміністративні правопорушення під час складання відповідного протоколу відносно ОСОБА_1 та розгляду даної справи, які б тягли за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на положення ст. 62 Конституції України, слід визнати слушним доводи про необгрунтованність зазначення судом першої інстанції в оскаржуваному рішення про ненадання ОСОБА_1 доказів на підтвердження власної версії щодо невинуватості.

Між тим, наведена обставина загалом не вплинула на висновки суду першої інстанції про доведеність провини ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю доказів, які відповідають критерію достатності.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник