Справа № 263/2858/21
Провадження № 3/263/1196/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Музика Олександр Миколайович, розглянувши матеріали, які надійшли з Маріупольського РУП Головного управління Національної поліції у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2.

У протоколі від 28 лютого 2021 року серії ВАБ № 022616 зазначено, що 07 лютого 2021 року о 14:30 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: вул. Кафайська, 12, м. Маріуполь, Донецька область, умисно вчинила дії фізичного характеру відносно свого колишнього чоловіка, а саме: вдарила рукою по обличчю, чим спричинила шкоду фізичному здоров`ю потерпілому та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, від її захисника адвоката Басівського В.О. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на обгрунтування якого зазначено, що до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення у якості доказів додана лише заява ОСОБА_2 , пояснення останнього та ОСОБА_1 , а свідки правопорушення відсутні. У заяві ОСОБА_2 , яка зареєстрована 19 лютого 2021 року та його пояснень (взагалі без дати) не відображається час та дата події правопорушення, конкретні обставини правопорушення, зокрема застосування ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 домашнього насильства. З прояснень ОСОБА_1 , які вона надала у день складення протоколу 28 лютого 2021 року вбачається, що 07 лютого 2021 року у неї виник конфлікт із колишнім чоловіком - ОСОБА_2 , який о 14:30 годині прийшов до будинку, де вона знаходилася разом зі своєю матір`ю, перебував у стані алкогольного сп`яніння та почав псувати її майно: двері та ворота, після чого стався словесний конфлікт, який виник через те, що ОСОБА_2 викрав із будинку посуд ОСОБА_1 . Також протягом цього часу він висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_1 та її матері - ОСОБА_3 . У зв`язку з цим ОСОБА_1 була вимушена викликати на місце події наряд поліції, який, прибувши на місце події та з`ясувавши обставини того, що трапилося, виписав ОСОБА_2 2 термінові приписи, згідно з якими ОСОБА_2 зобов`язаний був залишити місце проживання постраждалих осіб ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ), та йому заборонений вхід та перебування в місці проживання постраждалих осіб, заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалими особами. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 березня 2021 року у справі № 263/3491/21 відносно ОСОБА_2 за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 застосовано обмежувальний припис строком на 6 місяців, який полягає у забороні ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме: в частині будинку - в кімнатах, якими вони користуються, де знаходяться їх особисті речі, а також в забороні ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з заявниками або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Серед підстав для прийняття судом такого рішення зазначено також факти вчинення ОСОБА_2 відносно колишньої дружини та тещі неправомірних дій, які мали місце 05 жовтня 2020 року та 07 лютого 2021 року, коли представниками поліції відносно нього застосовувалися відповідні термінові заборонні приписи. Тобто на час складання вказаного протоколу ОСОБА_1 не визнавала своєї провини в інкримінованому їй правопорушенні, з приводу чого і надала відповідні пояснення щодо дійсних обставин того інциденту, який трапився. Не визнає свою провину і зараз. На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано достатніх та беззаперечних доказів її вини.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

До вказаного протоколу додані заява та письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких він зазначив про те, що його колишня дружина - ОСОБА_1 та її матір ОСОБА_3 з моменту його вселення до належної йому частини домоволодіння постійно викликають працівників поліції та вдають із себе жертв домашнього насильства, обмовляють його помилковими обвинуваченнями, при цьому ОСОБА_1 неодноразово наносила йому удари з метою його провокації на удари у відповідь.

Разом із тим, у вказаних поясненнях ОСОБА_2 не зазначений час викладених ним подій.

Проводячи оцінку указаних доказів, необхідно дійти висновку про те, що протокол складений лише зі слів ОСОБА_2 та працівниками поліції не допитано жодного свідка, не представлений відеозапис, що свідчить про односторонність та не доведення усіх обставин при складанні протоколу.

Крім того, у фабулі протоколу зазначено, що домашнє насильство ОСОБА_1 вчинене відносно колишнього чоловіка без зазначення його прізвища, ім`я та по-батькові.

07 лютого 2021 року відносно ОСОБА_2 виписаний заборонний припис стосовно кривдника, у зв`язку із вчиненням ним домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та застосовані заходи заборонного припису.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 березня 2021 року у справі № 263/3491/21 відносно ОСОБА_2 за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 застосовано обмежувальний припис строком на 6 місяців

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази у сукупності між собою, суд приходить до висновку про те, що достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильство відносно ОСОБА_2 та відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у діях ОСОБА_1 не встановлено, а з матеріалів справи вбачаються ознаки спільного конфлікту подружжя, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 212-10, 221, 247, 251, 254, 256, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Суддя О.М. Музика