Справа №549/95/21
Провадження №3/549/30/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 квітня 2021 року смт. Чорнухи

Суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області Глущенко Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з сектору поліцейської діяльності №2 відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працює в СТОВ «Перемога» трактористом,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №369208 від 08 березня 2021 року о 20 год. 22 хв. в с.Гільці по вул.Білозубова Чорнухинського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mazda реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою м.Лохвиця вул.Незалежності,4 Полтавської області, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що він ніякого правопорушення не вчиняв і викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності та не розкривають суті так званого правопорушення. Суду пояснив, що 07 березня 2021 року святкували День народження його цивільної дружини ОСОБА_2 та вживав спиртні напої, а 08.03.2021 продовжили святкування. В той день він попросив свого знайомого, щоб останній поїздив разом із ним, оскільки він вживав спиртні напої. Близько 19 години ОСОБА_3 привіз його та дружину до ОСОБА_4 а сам пішов додому. Ми домовилися, що коли закінчимо святкування, то він зателефонує ОСОБА_3 , щоб останній підійшов і відвіз його з дружиною додому. Близько 20 години закінчили святкування і війшли на вулицю. До автомобіля сів він, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , щоб ще випити по чарці. Автомобіль не рухався, а стояв на протилежній стороні. В цей час приїхали працівники поліції, увімкнувши проблискові маячки безпосередньо перед автомобілем, що стояв. Після чого вони сказали, що раз я сидів за кермом, то відповідно керував автомобілем. ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що він чекає свого товариша ОСОБА_3 , який повинен був відвезти їх додому. Однак працівники поліції наполягли на проведенні медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння та забрали мене і дружину до свого автомобіля і повезли в м.Лохвиця, де в лікарні провели медичний огляд на стан сп`яніння. «Драгер» в лікарні не пропонували, лише визначили стан алкогольного сп`яніння клінічно. Після чого привезли до Чорнухинського сектору поліції і склали відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Вину свою не визнає, наполягає, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 08 березня 2021 року о 19 годині приїхав ОСОБА_3 на автомобілі Мazda 626 реєстраціний номер НОМЕР_1 , який привіз ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_2 , оскільки останні перебували в стані алкогольного сп`яніння. В господарстві ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вживали алкогольні напої до 20 години вечора. Потім ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_3 , який мав відвезти їх з дружиною додому. На вулиці чекали в автомобілі ОСОБА_3 та вживали алкогольні напої. В цей час під`їхали працівники поліції. ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а тільки перебував у ньому. Через деякий час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працівники поліції забрали до службового автомобіля та повезли в невідомому йому напрямку.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що вона цивільна дружина ОСОБА_1 07.03.2021 святкували день її народження, а 08.03.2021 продовжили святкування по знайомих в селі Гільці. ОСОБА_1 попросив свого товариша ОСОБА_3 , щоб останній повозив їх на автомобілі чоловіка Мазда 626 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Близько 19 години ОСОБА_3 привіз її та ОСОБА_1 до домогосподарства ОСОБА_4 , в якого вони вживали алкогольні напої. ОСОБА_3 пішов додому і пообіцяв прийти та відвезти їх, коли чоловік зателефонує. Близько 20 години вечора вони з чоловіком збиралися додому і ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_3 , щоб той прийшов. На вулиці до автомобіля сіли ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , щоб ще випити. В цей час під`їхав автомобіль поліції, який увімкнув маячки. Ні вона, ні її чоловік ОСОБА_1 транспортними засобами не керували, навіть не запускали двигун. Через деякий час працівники поліції забрали її та чоловіка і повезли в м. Лохвицю в лікарню, де вони пройшли медичной огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 08.03.2021 біля 19 години вечора його попросив знайомий ОСОБА_1 щоб він на автомобілі останнього Мазда 626 реєстраційний номер НОМЕР_1 відвіз разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 для святування свята 8 Березня. Після чого він відвіз, а сам пішов додому, а коли ОСОБА_1 завершить святкування, він пообіцяв прийти і відвезти їх назад додому. Близько 20 години зателефонував ОСОБА_1 та попросив його підійти до ОСОБА_4 , так як вони закінчили святкування та чекають в автомобілі. Через 30 хвилин він прийшов, але вже нікого не було. Також повідомив, що ОСОБА_1 просив його повозити його 08 березня 2021 року бо ще із 07.03.2021 останній почав святкувати день народження своєї дружини ОСОБА_2 та 08.03.21 продовжував вживати алкогольні напої, а тому керувати транспортним засобом не міг.

Вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідків, суд встановив таке.

Відповідно до ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення основним завданням його є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу, прав та законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного та неухильного додержання Конституції і Законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані сп`яніння, або відмовилась від проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, керуючи транспортним засобом.

Відповідно до п.27 Постанови ПленумуВерховного судуУкраїни №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства усправах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення натранспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно відтого, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Зі змісту положень ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону даного правопорушення складає, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак відповідно до вищезазначеної постанови ВСУ №14 від 23.12.2005 року, керуванням транспортного засобу є саме виконання функцій водія під час руху транспортного засобу.

Більш того, як вбачається з наданих в судовому засіданні показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 08 березня 2021 року ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

Вищевикладене, виключає таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом. Тому, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення гр. ОСОБА_1 зазначена як керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В якості доказу та підстави для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суду надано висновок №21 від 08.03.2021 року , відповідно до якого ОСОБА_1 на момент проведення такого огляду перебуває в стані алкогольного сп`яніння клінічно. Огляд на стан сп`яніння проводився черговим лікарем КНП Лохвицька РЛ за адресою: м.Лохвиця, вул.Незалежності,4.

Слід зазначити, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням ст.266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008.

Відповідно до п.7 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров`я, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові. Проте, показників вмісту алкоголю в крові ні висновок ні акт обстеження не містять та у який спосіб проводився огляд правопорушника у вказаних документах не зазначено, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Тому, суд не бере до уваги висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №21, який було складено 08.03.2021 об 21 годині 50 хвилин, так як він є недопустимим доказом.

Необхідно зазначити, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 08.03.2021 року о 20:22 годині водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, однак матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали відеофіксації адміністративного правопорушення, записані на оптичний носій (компакт диск) та відповідно до протоколу серії БД № 369208 встановлено, що за наявними матеріалами неможливо встановити, чи рухалось авто до початку відеозйомки, також не підтверджено що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Натомість з відеозапису чітко видно, що поліцейський автомобіль під`їжджає до транспортного засобу в салоні якого перебуває ОСОБА_1 з іншими пасажирами, який знаходився на узбіччі дороги з протилежної сторони і не рухався. (Рух це процес переміщення, зміна положення тіла відносно інших тіл у просторі.).

З огляду на викладене, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути беззаперечним доказом його провини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих, не спростованих презумпцій факту.

Отже є очевидним, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, був складений з порушенням вимог законодавства і не може слугувати підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст 130 КУпАП, а сама процедура освідування ОСОБА_1 була здійснена з порушенням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції, яка регламентує порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 вручалася копія протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, що є порушенням його права на захист та процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.8. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України та п.2.8 Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» протокол складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В порушення вимог п.8 цієї Інструкції та п.2.8 Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» - другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським ОСОБА_1 не вручався, як цього вимагає вказана Інструкція. В матеріалах справи відсутня розписка про вручення протоколу чи відмову від його отримання.

Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону не може вважатись належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та братись судом до уваги.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол був складений з істотним порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», тому вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 369208 від 08.03.2021 є недопустимим доказом.

Судом встановлено, що працівник поліції наведених вимог закону не дотримався.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення з боку ОСОБА_1 пункту 2.9а Правил дорожнього руху не відбулось.

До справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами. Будь-які докази про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутні. Викладені обставини виключають наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Тому, враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 8, 221, 245, 251, 266, 283, 284, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.62, 68 Конституції України, ст.ст.13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М.Глущенко