Справа № 504/2348/21
Номер провадження 3/504/1181/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2021смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Литвинюк А.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

встановив:

19.07.2021 року до Комінтернівського районного суду м. Одеси надійшли матеріали з ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу головуючим по справі визначено суддю Литвинюк А.В.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №645586 від 07.07.2021 року вбачається, що 07.07.2021 року приблизно о 04 год 10 хв ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: лаявся нецензурною лайкою в її бік, морально та психічно принижував, погрожував фізичною розправою.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. 02.08.2021 року звернувся на адресу суду із заявою про розгляд адміністративних матеріалів у його відсутність, в якій повідомив, що вину не визнає та категорично заперечує щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, 02.08.2021 року на адресу суду звернувся захисник ОСОБА_1 , адвокат Кудрявцев І.А. із письмовими поясненнями, в яких просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 того дня не вчиняв домашнє насилля відносно своєї дружини ОСОБА_2 та повідомив, що 07.07.2021 року приблизно о 04 год 10 хв, коли ОСОБА_1 відпочивав, його дружина вирішила з`ясувати з ним стосунки та почала висловлюватися в його бік нецензурною лайкою, потім почала бахкати посудом, включала та виключала світло в кімнаті та шумно поводила себе, таким чином заважала відпочивати, намагалась спровокувати конфлікт, на що він зробив їй зауваження, попросивши її не шуміти в таку годину та дати можливість відпочити, проте з його боку жодного насильства чи погроз фізичної розправи не було.

Ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, завдання КУпАП, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, з огляду на ту обставину, що адміністративний протокол складався в присутності ОСОБА_1 та його обізнаність про здійснення розгляду справи Комінтернівським районним судом Одеської області, а також з метою не порушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, суд приходить до висновку, що справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП можливо розглянути за його відсутності.

Зазначене узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, суд встановив, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із об`єктивної сторони, адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Сім`я або родина - соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Основними ознаками сім`ї є шлюбні зв`язки; зв`язки спорідненості; спільний побут та спільний сімейний бюджет.

Стаття 3 СК України окреслює загальні ознаки, яким повинен бути зв`язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім`єю. До таких ознак належать: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом; взаємні права та обов`язки. Разом з тим, ознаки членів сім`ї не можна розглядати окремо від підстав створення сім`ї, передбачених у частині 4 СК України. Оскільки спільне проживання, побут, наявність взаємних прав та обов`язків можуть бути і у інших суб`єктів, які не є членами сім`ї.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 07.07.2021 року працівників поліції викликала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, складеним поліцейським СРПП САП ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Бабаєвим С. від 07.07.2021 року

Під час виїзду працівників поліції ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що під час виниклої сімейної сварки він спав, вона підійшла та почала висловлювалася на його адресу нецензурною лайкою, пригати на нього.

Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення було складено відносно ОСОБА_1 .

Інкриміноване ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення діяння не відповідає диспозиції ст.173-2 ч.1 КУпАП, в протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, якого саме характеру ОСОБА_1 вчинив насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , помилково визначено статус ОСОБА_2 як потерпілої, оскільки статут потерпілої вона набуває лише після притягнення до адміністративної відповідальності винної особи, не зазначені свідки події, відсутні їх письмові пояснення.

З урахуванням наведеного інспектором СРПП ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Бабаєвим С. невірно кваліфіковані дії.

Суд самостійно не може встановлювати обставини вчинення правопорушення, та розглядає справу в межах обставин адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі, і не може з власної ініціативи вийти за межі зазначених в протоколі обставин правопорушення та конкретної норми, яка ставиться у вину особі відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії (Karelin v. Russia заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст.7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до статей 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27.04.2004 року ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29.06.2006 року, заява №11901/02, в п.60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Однак концепція «законності» стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі «Кац та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява №29971/04), рішення від 18.12.2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Ще однією вартою уваги справою за статтею 8 Конвенції, в якій йдеться про принцип законності, є «Володимир та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine, заява №12451/04), рішення від 30.09.2010 року, в п.44 якого ЄСПЛ наголосив, що «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява №11901/02, п. 49).

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст.245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність в матеріалах справи переконливих доказів, які б вказували на негативну репутацію ОСОБА_1 та зафіксовані у встановленому порядку факти застосування ним насильства до своєї дружини.

Згідно вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст.173-2 КУпАП, під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, суд оцінює критично з наведених вище обставин.

З урахуванням викладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.62 Конституції України, ч.1 ст.9, п.1 ч.1 ст.247, ст.280, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ст.173-2 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Литвинюк