Справа № 747/425/21
Провадження№ 3/747/196/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Антоненко Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка матеріали, що надійшли з Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, працюючої диспетчером «КОФКО Агріресурсіс», раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2021 року інспектором сектору ювенальної превенції Прилуцького РВП було встановлено, що ОСОБА_1 не виконала своїх батьківських обов`язків відносно виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2006 року народження, який зняв панамку з голови ОСОБА_3 , 2007 р.н., та підпалив її, після чого вона згоріла. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у невиконанні своїх батьківських обов`язків не визнала, суду показала, що дійсно у її сина стався якийсь конфлікт з дівчатами, все вже владнали, але чому саме вона не виконує своїх батьківських обов`язків, їй не зрозуміло, оскільки належним чином забезпечує дитині умови проживання, навчання та виховання, даний інцидент був всього один раз, до цього її син жодним чином поведінки не порушував.

Суд, заслухав пояснення ОСОБА_1 , повно та всебічно дослідив матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Отже, для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, частина перша статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Об`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Як випливає із змісту цієї норми закону, це правопорушення повинно носити системний характер. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП взагалі не зазначено, від виконання яких саме батьківських обов`язків вона ухилялась чи виконувала їх неналежним чином.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В свою чергу відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Так з однієї сторони на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення в матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначено, що нею вчинене адміністративне правопорушення 24.07.2021 року близько 20-ї год, яке полягало в тому, що її неповнолітній син ОСОБА_2 зняв панамку з голови ОСОБА_3 , 2007 р.н., та підпалив її, після чого вона згоріла, без зазначення часу і місця, де сам е сталась ця подія. Але в протоколі не конкретизовано, чому порушення ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків вчинене 24.07.2021 року близько 20-ї год і в чому саме воно полягало в цей день, і крім того на підтвердження причетності особи до вчинення правопорушення працівниками Прилуцького РВП не надано свідоцтво про народження неповнолітнього ОСОБА_2 , 2006 року народження, з якого суд може зробити висновок про причетність ОСОБА_1 , відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, до вчинення інкримінованого їй працівниками поліції правопорушення.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, при оцінці та співставленні комплексу доказів, які надані в підтвердження, як винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, суд позбавлений можливості однозначно оцінити дії ОСОБА_1 , як такі, що містять склад адміністративного правопорушення. В ситуації, що розглядається не можливо встановити, що ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина, а саме - не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Складаючи протокол про адміністративне правопорушення інспектором поліції не розкрито таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, як ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Крім того, проаналізувавши викладене суд приходить до висновку, що відповідальність за ст. 184 КУпАП настає у разі, коли ухилення батьків від виконання обов`язків щодо навчання та виховання дітей має систематичний характер, а разовий характер відповідних дій, або бездіяльності не утворює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачено вище зазначеною статтею. У матеріалах справи жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 систематично ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків. В такому разі той одиночний випадок не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При розгляді справи судом враховується положення ст. 62 Конституції України, якою передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду У справах «Малофєєва проти Росії», рішення від 30.05.2013, та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, яке полягає в ухиленні її від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя навчання та виховання свого неповнолітнього сина. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про її вину, суду не надано та в ході судового розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. За даних обставин суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1, 9, 23, 33, 184, ч.1 ст. 247, 276-285, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 10 (десяти) діб з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В.Тіщенко