Номер провадження: 33/813/957/21
Номер справи місцевого суду: 946/4736/21
Головуючий у першій інстанції Швець В.М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання - Рибачук О.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2021 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

4 травня 2021 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №579374 відносно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 30 квітня 2021 року, близько 16:00 год, громадянин ОСОБА_1 , знаходячись за адресою, АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насилля фізичного характеру, що не спричинило тілесних ушкоджень, відносно ОСОБА_2 у присутності малолітніх дітей.

16 червня 2021 року постановою Ізмаїльського міськрайонного суду (головуючий-суддя Швець М.В.) ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2, КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та зроблено усне зауваження. Провадження у справі закрито.

29 червня 2021 року канцелярією Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області зареєстровано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2021 року. Апелянт вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права без надання належної правової оцінки доказам. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції проігнорував його пояснення про те, що саме ОСОБА_3 взяв його за руку, почав виводити з двору та в подальшому штовхнув. Також вказує на те, що у графі «свідки» не було зазначено осіб, які були присутні при обставинах, викладених у протоколі. Апелянт просить постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2021 року скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апелянта підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення по суті подій.

За клопотанням апелянта було допитано свідка ОСОБА_4 , яка пояснила, що між нею, потерпілим, який є її чоловіком та ОСОБА_1 (колишнім чоловіком їх доньки), існують напружені стосунки, оскільки останній завдав їй тілесних ушкоджень, судове рішення за даним фактом до цього часу не прийнято Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області. В той день, ОСОБА_1 намагався забрати дитину - онучку поза графіком, крім того, це відбулась через п`ять днів, коли сам ОСОБА_1 повідомив їм про наявність в нього ознак захворювання короновірусом без надання відповідного тесту.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 червня 2021 року постановою Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2, КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та зроблено усне зауваження. Провадження у справі закрито.

Згідно з п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Оскільки законом передбачено, розповсюдження його дії, в тому числі на колишніх членів родини, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, то ОСОБА_1 є належним суб`єктам відповідальності.

Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржувану постанову, виходив з того, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке встановлена ч.1 ст. 173-2 КУпАП, проте суд першої інстанції визнав вказане діяння малозначним, та на підставі ст. 22 КУпАП закрив провадження у справі обмежившись усним зауваженням.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими та достатньо мотивованими. Відхиляючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що вони носять формальний характер і жодним чином не впливають на кваліфікацію адміністративного правопорушення. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: пояснення обох сторін, поясненнями свідків, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також поясненнями свідка, допитаного в суді апеляційної інстанції під присягою. В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не було вказано на свідків, проте вони були опитані належною посадовою особою, а їх пояснення приєднані до матеріалів справи та знаходились в полі зору суду першої інстанції. При цьому будь-які, які б свідчили про необ`єктивність свідків суду не були надані.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. Потерпілий не оскаржив постанову в частині застосування ст. 22 КУпАП, а тому підстави для перегляду в постанови в цій частині відсутні.

Істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові та були б підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про залишення постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2021 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2021 року - залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дришлюк