Єдиний унікальний номер 756/8541/21 Головуючий в суді I інстанції Луценко О.М.
Апеляційне провадженя № 33/824/3640/2021 Суддя-доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Любченко Т.С., подану захисником апеляційну скаргу на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави. Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 29 квітня 2021 року о 01 годині 02 хвилині по просп. Оболонському в м. Києві керував автомобілем «Lexus LX 470», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю, порушення мови, не стійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Любченко Т.С. подала на неї апеляційну скаргу, в якій вказуючи, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить постанову судді Оболонського районного суду м.Києва від 12 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник вказує на відсутність в матеріалах справи доказів обґрунтованості зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Також захисник зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, він не розумів наслідків відмови від проходження медичного огляду, процедури та підстав притягнення його адміністративної відповідальності, а до того ж погано себе почував, у зв`язку з чим намагався якомога швидше приїхати додому.

Крім того, апелянт вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому нечітко зазначена суть адміністративного правопорушення.

Також на думку апелянта, відеозапис із нагрудної відеокамери поліцейського являється недопустимим доказом, який суд першої інстанції належним чином не дослідив, як і не дослідив інші матеріали справи та не розглянув клопотання захисника щодо допиту свідків, долучення доказів та визнання недопустимим доказом протокол про адміністративне правопорушення.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Любченко Т.С., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №139779 від 29 квітня 2021 року (а.с.2), направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 29.04.2021 (а.с.3), відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.6).

При підготовці справи до розгляду апеляційним судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. На вказаному відеозаписі зафіксовано факт категоричної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» та у лікаря-нарколога, після чого роз`яснено, що на останнього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, за порушення п.2.5 ПДР України.

При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови, з огляду на що є неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не розумів наслідків відмови від проходження медичного огляду та підстав притягнення його адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №139779 від 29 квітня 2021 року складеному щодо ОСОБА_1 чітко зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки у ньому чітко зазначено, що від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника Любченко Т.С. про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції складено з порушенням чинного законодавства нічим не підтверджуються. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та підписаний ним без будь-яких зауважень, що також свідчить про роз`яснення останньому його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що докази, якими керувався суд при винесенні оскаржуваної постанови не відповідають приписам ст. 251 КУпАП, є безпідставними, оскільки вирішуючи питання щодо порушення водієм ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, суд першої інстанції, на підставі аналізу перевірених в судовому засіданні доказів у їх сукупності, які є належними і допустимими в розумінні положень 251 КУпАП, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на законних підставах притягнув останнього до адміністративної відповідальності за вказаною нормою з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Також апеляційний суд знаходить неспроможними доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 погано себе почував через підвищений артеріальний тиск, оскільки даних обставин в своїх поясненнях ані сам ОСОБА_1 , ані пасажир його автомобіля ОСОБА_2 не повідомляли, а крім того, це не є підставою для відмови від виконання законної вимоги працівника поліції.

Натомість будь-яких доказів того, що після події ОСОБА_1 звертався до лікарів з приводу стану свого здоров`я, як і доказів на підтвердження своїх пояснень з приводу того, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 ні місцевому суду, ні суду апеляційної інстанції не надав.

Ті обставини, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху України, зокрема за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів підтверджуються поясненнями ОСОБА_2 про те, що після зупинки автомобіля працівники поліції вказали на те, що автомобіль має технічні несправності, а саме непрацюючу фару.

З урахуванням викладеного вважаю, що доводи апеляційної скарги захисника Любченко Т.С. не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволенняапеляційний суд не вбачає.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його майнового стану, відношення до вчиненого та ступеню вини.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Любченко Т.С. залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко