Справа № 162/159/21
Провадження № 3/162/124/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року смт Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Цибень О.В., за участю секретаря судового засідання Булько І.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу, що надійшла із Відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , непрацюючого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №483427 від 14.01.2021 року ОСОБА_1 цього дня о 05 год 10 хв в смт Любешів по вул. Незалежності 2а керував автомобілем AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810» та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненому не визнав. Пояснив, що тривалий час перебував за кермом, що могло відобразитися на його фізичному стані. Просив відкласти розгляд справи, приєднати до матеріалів справи письмові пояснення та клопотання про виклик свідків.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що подія відбулася 14.01.2021 року. Справа надійшла до суду для розгляду 09.03.2021 року. 22.03.2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з наданням можливості ознайомитись з матеріалами справи та скористатись юридичною допомогою адвоката. Станом на 13.04.2021 року ОСОБА_1 з матеріалами справи не ознайомлювався, договір про надання юридичної допомоги не укладений. Також справа відкладалася у зв`язку із захворюванням останнього на COVID-19. За період з 22.03.2021 року по 13.04.2021 року ОСОБА_1 правом на захист не скористався, хоча об`єктивно мав таку можливість.

Згідно з п. 7 ч.2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч.7 ст. 56 цього Закону встановлено обов`язок судді справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245 вказаного Кодексу завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, заявлене ОСОБА_1 клопотання у судовому засіданні 13.04.2021 року клопотання суд розцінює як спосіб уникнути адміністративної відповідальності шляхом затягування строків розгляду справи, тому клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. п. 2, 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В даному випадку, ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер» у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили вказане у своїх письмових поясненнях, стверджених підписами.

Згідно п. п. 6, 7 Розділу І Інструкції, - огляд на стан сп`яніння також проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції, - у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Із матеріалів справи вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проводився.

Об`єктивно вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №483427 від 14.01.2021 року, протоколом АЗ №016897 від 14.01.2021 року про адміністративне затримання за ч.1 ст. 130 КУпАП, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапортами поліцейських О. Кундіка та А. Губчика, відеозаписами із портативного відеореєстратора поліцейських та іншими матеріалами справи.

Вищезазначені обставини в повній мірі та об`єктивно узгоджуються як між собою, так і з обставинами, які зафіксовані на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У даному випадку матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

За таких обставин, суд не вбачає необхідності у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків, оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння належним чином стверджена підписами свідків, присутність яких зафіксована на доданому до матеріалів справи відеозаписі.

Щодо твердження про безпідставність протоколу про адміністративне затримання та відсутність інформування про надання правової допомоги суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.260 КУпАП адміністративне затримання особи допускається у випадках, прямо передбачених законами України, зокрема, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, що й мало місце у даному випадку.

Також у протоколі про адміністративне затримання містяться прізвище, ініціали та підпис затриманої особи, ОСОБА_1 , у графі про роз`яснення останньому прав та обов`язків, передбачених ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також можливість отримання безоплатної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Крім цього, дії працівників поліції щодо незаконного затримання не оскаржувались. Відтак судом не вбачається порушень законодавства при затриманні ОСОБА_1 .

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 3436, 40) судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими. Якість судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Належне обґрунтування є імперативом, яким не можна нехтувати в інтересах швидкості розгляду. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, а є насамперед гарантією проти свавілля. Суддя зобов`язаний вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правомірність. Підстави прийняття рішення мають бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими. Вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення. Обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, у відповідності до ст.252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є самостійною складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчинених ОСОБА_1 дій та всі обставини справи, вважаю, що потрібно обрати стягнення, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, а саме застосувати санкцію ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином на користь держави із ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 454,00 гривень.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області О.В. Цибень