Справа №591/1379/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 33/816/292/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/1379/21 за апеляційною скаргою захисника ГРЕБІНИК В. В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 20.05.2021, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

захисника - адвоката Гребіник В. В.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник Гребіник В. В. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки наданий ОСОБА_2 примірник протоколу не відповідає протоколу, який наданий суду, зокрема внесений додатковий запис щодо часу вчинення правопорушення, після встановлення стану сп`яніння, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені результати огляду та не наданий акт огляду. В матеріалах справи відсутні дані про вручення ОСОБА_2 копії протоколу чи відмова від його отримання. Також відеофайлом не зафіксована згода ОСОБА_2 з результатами тесту та результат Drager. Письмові пояснення свідків не є належним доказом, оскільки вони були надані до того, як було проведено огляд тестером Drager і у судовому засіданні не допитувалися. Постанова судді винесена з порушенням ст. 283 КУпАП, а саме: відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис відповідного порушення. ОСОБА_2 не роз`яснено на місці права скористатися правовою допомогою та працівниками поліції вживались дії, щодо позбавлення ОСОБА_2 виклику адвоката. Відеозапис наданий патрульною службою є недопустимим доказом в розумінні ст. 74 КАСУ, оскільки згідно ст. 99 КАСУ вони мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 20.05.2021 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 24 лютого 2021 року о 02 год. 29 хв. ОСОБА_2 керував т/з Hyundai Elantra, н. з. НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Покровська поблизу буд. 17 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки в присутності двох свідків із застосуванням приладу газоаналізатора алкотест «Drager», показник 1,58% проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Гребіник В. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 039924 від 24.02.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», згідно яких стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 мав показник 1,58 % проміле алкоголю в крові (а. с. 2);

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного поліцейськими на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», згідно якого ОСОБА_2 погодився з показником 1,58 % проміле алкоголю в крові (а. с. 3);

- письмовим поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24.02.2021, згідно яких у їх присутності працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд за допомогою газоаналізатора Drager на стан сп`яніння, на що особа погодилася і результат виявився позитивний 1,58 % проміле (а. с. 4, 5);

- розпискою ОСОБА_2 від 24.02.2021, відповідно до якої останній зобов`язувався не користуватися т/з Hyundai Elantra, н. з. НОМЕР_1 (а. с. 6)

- відеозаписами з патрульного поліцейського автомобіля та персонального мобільного відеореєстратора працівника поліції, згідно яких після зупинки т/з HyundaiElantra, н. з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_2 , не заперечуючи жодним чином факту керування автомобілем, погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з. ОСОБА_2 підтвердив факт вживання алкогольних напоїв, а саме 15 грамів коньяку 8 годин потому у м. Дніпро.

- показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_5 (працівник патрульної поліції), яка підтвердила викладені нею у протоколі обставини, пояснивши, що водій ОСОБА_2 не висловлював незгоду з процедурою чи результатом огляду на стан сп`яніння та не виявив бажання пройти огляд в лікарні.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у письмових поясненнях обставини.

Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom, заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п. п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у цьому конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Не можуть бути прийнятими до уваги доводи про те, що суддя не викликав свідків, оскільки справа розглянута на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що наданий ОСОБА_2 примірник протоколу не відповідає протоколу, який наданий суду, зокрема внесений додатковий запис щодо часу вчинення правопорушення, то вони не заслуговують на увагу, оскільки внесення додаткового запису щодо часу правопорушення, хоч і має дійсно певні сліди допису після підписання протоколу, проте є зрозумілою і не викликає сумніву щодо вчинення суб`єктом правопорушення, відносно якої складений протокол. При цьому не зазначення результатів огляду у протоколі, не призвело до визнання цього процесуального документу недійсним або ж недостовірним чи недопустимим доказом внаслідок істотного порушення прав та законних інтересів ОСОБА_2 , оскільки і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, і її захисник приймали участь в судовому засіданні, де мали можливість реалізувати повною мірою свої конституційні права, у тому числі право на доступ до суду. Внесення додаткового запису щодо часу вчинення правопорушення та невнесення результатів огляду до протоколу є явною технічною помилкою допущеною працівником поліції при складанні протоколу, яка з огляду на вимоги ст. 283 КУпАП суттєво не впливає на опис обставин, установлених під час розгляду справи. При цьому фактичні обставини вчинення правопорушення, які викладені у постанові, не спотворюють змісту правопорушення та його істотних ознак, указаних в протоколі, оскільки суд самостійно не редагував фабулу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відшукував докази на користь працівників поліції, внаслідок чого апеляційним судом не встановлено порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, у тому числі і показаннями ОСОБА_2 , який заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові судді. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі, а тому їх слід вважати недостовірними доказами захисту.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було позбавлено його права на правову допомогу, яким він бажав скористатися, оскільки згідно наданого відеозапису з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що не порушено право ОСОБА_2 і на правову допомогу, оскільки йому роз`яснювалися права, передбачені ст. 268 КУпАП, у тому числі право мати захисника за його вибором, чим він не скористався. Також на відео убачається, що на зауваження ОСОБА_2 , що він потребує в послугах захисника, працівники поліції погодились, однак останній не повідомив даних свого захисника та не скористався своїм правом на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність відмітки про вручення йому копії протоколу чи відмови від її отримання не заслуговують на увагу, оскільки в протоколі зазначено про те, що він пояснення надасть у суді, до початку розгляду справи в суді він ознайомився з її матеріалами.

До тверджень захисника стосовно того, що відеофайл, є недопустимим доказом в розумінні ст. 74 КАСУ, оскільки не відповідає вимогам ст. 99 КАСУ, згідно яких вони мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора, апеляційний суд відноситься критично з огляду на наступне.

Посилання захисника на норми КАСУ при оцінці доказів апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки справи про адміністративне правопорушення судом розглядаються за правилами визначеними КУпАП, зокрема і щодо доказів, які можуть бути прийняті до уваги і щодо їх оцінки. Норми КАСУ не регулюють апеляційне провадження суду загальної юрисдикції під час перегляду рішень судів першої інстанції у справах про адміністративні правопорушення, а також не мають будь-якої переваги над нормами КУпАП чи КПК.

Правила КАСУ застосовуються при перегляді справ про правопорушення, за якими особу притягнуто до адміністративної відповідальності іншим державним органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, а не судом.

Крім того, нормами ст. 256 КУпАП визначено зміст протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого зазначення у ньому технічного засобу, на який здійснювалася відеозйомка не передбачено.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що відеофайлом не зафіксована згода з результатами тесту, сам результат Drager не зафіксований відеофайлом, то вони не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки після проходження огляду за допомогою «Alcotest Drager 7510», ОСОБА_2 було проставлено свій підпис у результатах огляду на стан сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», а також в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного поліцейськими на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», згідно яких ОСОБА_2 погодився з показником 1,58 % проміле алкоголю в крові.

Є необґрунтованим і посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на те, що постанова судді ухвалена з порушенням ст. 283 КУпАП, а саме: відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис відповідного порушення, оскільки положеннями ст. 283 КУпАП, якою встановлено вимоги до змісту постанови, не передбачено відображення в ній технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 20.05.2021 відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ГРЕБІНИК В. В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя В. Ю. Рунов