ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1244/21 Справа № 201/5261/21 Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Андрієнка С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року, якою відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює водієм Депо №1 КП "Дніпровський електротранспорт" ДМР, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю:

особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 ,

адвоката - Торубарова А.В.,

потерпілого - ОСОБА_1 ,

адвоката - Андрієнка С.В.,

представника потерпілого - ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року, провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_2 05 квітня 2021 року о 15 годині 36 хвилин, керуючи тролейбусом «Дніпро Т 103», інвентарний № 1549, рухався в районі електроопори № 155 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, де при зміні напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого своїми діями спричинив створення аварійної обстановки, чим змусив попутний зліва автомобіль «Інфініті», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , змінити напрямок руху ліворуч, після чого останній скоїв зіткнення з попутним автомобілем «Форд», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який слідував поряд по суміжній смузі зліва. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Суд першої інстанції дослідивши всі докази, прийшов до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат Андрієнко С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення.

Вказує, що категорично не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що при розгляді справи суд першої інстанції здійснив розгляд справи не об`єктивно, поверхнево.

Вказує, що покази водія ОСОБА_2 про механізм розвитку ДТП протирічать матеріалам адміністративної справи і нічим не підтверджуються.

Зазначає, що під час розгляду справи не було допитано в якості свідків, а саме ОСОБА_4 .

У судовому засіданні адвокат Андрієнка С.В., ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

ОСОБА_2 , адвокат Торубаров А.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили постанову суду залишити без змін.

Представник потерпілого ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд вважає правильними.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 , вину свою не визнав та пояснив, що він працює водієм тролейбусу та 05 квітня 2021 року рухався за маршрутом № 10 по правій крайній смузі проїзної частини вул. Набережна Перемоги з боку вул. Космічна в напрямку пл. Соборна в м. Дніпрі. Під`їжджаючи до посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів попереду нього зупинився маршрутний транспортний засіб «Богдан», при цьому на шляху його руху на дорозі біля бордюру розташовувалась зливова каналізація з просіданням дорожнього покриття, а тому він трохи змістився, на 3-4 см., вліво для того щоб не в`їхати правим переднім колесом в цю зливову каналізацію, проте смуги руху він не змінював та залишався в межах однієї і тієї ж смуги, після чого він зупинився для посадки, висадки пасажирів і в цей момент почув характерний звук від зіткнення та, подивившись у дзеркало заднього виду, побачив білого кольору автомобіль «Інфініті», який стояв на поряд на суміжній смузі зліва.

Аналогічні пояснення надав в суді апеляційної інстанції.

Допитаний в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_1 , пояснив, що він, керуючи автомобілем «Інфініті», рухався на невеликій швидкості, приблизно 40 км/год, по другій смузі вул. Набережна Перемоги в напрямку центра міста Дніпро, при цьому попереду нього справа також рухався тролейбус та ще один маршрутний транспортний засіб «Богдан». Спочатку водій тролейбуса зупинився, однак потім відразу став об`їжджати зупинившийся попереду транспортний засіб «Богдан», у зв`язку з чим йому було створено аварійну ситуацію та він вирішив здійснити об`їзд цієї перешкоди, при цьому гальмуючи, змістився вліво, однак поряд по суміжній смузі зліва рухався автомобіль «Форд», що призвело до їх зіткнення між собою. На його думку водій тролейбусу виїхав на його смугу руху, а тому він, не доїжджаючи десь 3-4 м. до задньої частини вищевказаного засобу, для запобігання дорожньо-транспортній пригоді став змінювати напрямок руху ліворуч, при цьому він максимально застосував всі заходи для того щоб зробити це безпечно, однак зміна дорожньої обстановки відбулась дуже швидко за якісь секунди.

Аналогічні пояснення надав в суді апеляційної інстанції.

Крім того, в суді першої інстанції був допитаний інший учасник ДТП, водій ОСОБА_3 пояснив, що він, керуючи автомобілем «Форд», рухався по третій смузі по вул. Набережна Перемоги в напрямку центра міста Дніпро та бачив попереду себе автомобіль «Інфініті», який слідував поряд по суміжній смузі справа, однак водій останнього різко змінив напрямок руху, у зв`язку з чим між ними відбулось зіткнення, при цьому він не міг уникнути цієї пригоди, оскільки це все відбулось дуже несподівано.

Допитавши безпосередньо у судовому засіданні учасників ДТП, дослідивши надані докази, суд першої інстанції закрив провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суб`єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатне нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративною деліктоздатністю).

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та. зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушенні здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - об`єкт адміністративного проступку, - об`єктивну сторону проступку; - суб`єкт адміністративного проступку; - суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України та не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 131333 від 29 квітня 2021 року дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, п. 10.1 Правил дорожнього руху України та створення внаслідок цього аварійної обстановки у якій водій автомобіля «Інфініті» вимушено змінив напрямок руху ліворуч та скоїв зіткнення з попутним автомобілем «Форд», водій якого рухався поряд по суміжній смузі зліва.

При дослідженні матеріалів справи, судом першої інстанції не було встановлено належних та допустимих доказів на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, що ставиться йому у вину складеним відносно нього протоколом, зокрема будь-яких доказів, які безпосередньо вказують на обставини, що підлягають доказування у даній справі та у своїй сукупності вказують на причинно-наслідковий зв`язок дій останнього з наслідками, які настали, немає. Зокрема, зібраними доказами у цій справі не спростовується позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якої, він не створював своїми діями аварійну обстановку іншому водієві ОСОБА_1 , оскільки не виїжджав за напрямком руху останнього та не перетинав його смугу руху, так як змінив свою траєкторію руху ліворуч лише в межах однієї і тієї ж смуги, об`їжджаючи переднім правим колесом зливову каналізацію з просіданням дорожнього покриття, а отже він не змушував вищевказаного водія різко маневрувати або екстрено гальмувати.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, про обґрунтованість сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності свідчать матеріали відеозапису з камери відео-реєстратора учасника дорожньо-транспортної пригоди - автомобіля «Форд», д/н НОМЕР_2 , що знаходився під керуванням водія ОСОБА_3 .

Під час перегляду відеозапису в суді апеляційної інстанції встановлено, що під час руху по вул. Набережна Перемоги з боку вул. Космічна в напрямку центра міста Дніпро учасники цієї пригоди рухались в попутному напрямку по суміжних смугах поряд один з одним, зокрема водій тролейбуса «Дніпро Т 103», інвентарний № 1549, слідував попереду інших учасників руху по правій крайній смузі, а позаду нього наближався водій автомобіля «Інфініті», д/н НОМЕР_1 , який слідував поряд зліва, а лівіше від нього слідував водій автомобіля «Форд», д/н НОМЕР_2 . При цьому для водія автомобіля «Інфініті» - ОСОБА_1 дійсно відбулась зміна дорожньої обстановки у вигляді наближення до смуги його руху рухомого об`єкта - тролейбуса «Дніпро Т 103», однак водій останнього - ОСОБА_2 , рухаючись у межах своєї смуги, не виїхав та не перетнув напрямок та смугу руху попереднього водія, а зупинився та не продовжував рух, тобто не виїжджав за напрямком руху водія ОСОБА_1 , а отже така обстановка помилково була розцінена цим водієм як така, що загрожує безпеці дорожнього руху, бо не змушувала його різко гальмувати або змінювати напрямок руху на суміжну зліва смугу, враховуючи, що це буде небезпечним для інших учасників руху, що слідували поряд зліва в інтенсивному та щільному потоці руху.

Таким чином, в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_2 не наражав своїми діями на небезпеку інших учасників дорожнього руху, а отже його дії не могли викликати наслідки, що настали, оскільки останній не перетинав смугу руху попутного зліва водія ОСОБА_1 , при цьому останній мав можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків, навіть не змінюючи свого напрямку руху, проте ним помилково було визначено вказану обстановку як аварійну і таку, що загрожує безпеці дорожнього руху, після чого він при виборі швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом не врахував інтенсивність дорожнього руху на ділянці дороги, по якій позаду наближалась водій ОСОБА_3 , після чого їх траєкторії руху перетнулись між собою.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Тобто, з`ясовуючи ступінь участі (внеску) кожного з водіїв-учасників цієї пригоди у спричиненні злочинного наслідку, суд доходить до висновку, що водій ОСОБА_1 мав можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків, навіть не змінюючи свого напрямку руху ліворуч.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з упевненістю неможливо стверджувати, що водій ОСОБА_2 перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а тому наявність сумніву про цей факт повинно трактуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як протилежного не доведено матеріалами, зібраними патрульними поліції.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутні процесуальні підстави для прийняття судового рішення, про яке просить потерпілий, а саме скасувати постанову суду першої інстанції та винести свою, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відтак скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Андрієнка С.В. в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року, якою відносно ОСОБА_2 , закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко