ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7450/20 Головуючий суддя І інстанції Єфіменко Н. В.
Провадження № 33/818/176/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бондара О.П., а також представника митниці Тупікової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Бондара О.П. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 06 липня 2020 року, стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1980 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 472 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 33630 грн. 80 коп. з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил за протоколом № 2712/80700/19 від 08.12.2019.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Крім того, з ОСОБА_1 стягнуто на користь Слобожанської митниці Держмитслужби витрати за зберігання безпосереднього предмету порушення митних правил у сумі 12749 грн.

Постановою встановлено, що 08.12.2019 о 1749 в зону митного контролю МАПП Гоптівка Слобожанської митниці з Російської Федерації в напрямку України в`їхав автомобіль Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 під керуванням власника ОСОБА_1 .Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав смугу спрощеного митного контролю зелений коридор, тобто своїми діями заявив, що предметів, заборонених або обмежених до переміщення через митний кордон України, або товарів у обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення, не має. На підставі аналізу й оцінки ризиків автомобіль переведений на смугу червоний коридор для проведення митного огляду транспортного засобу та особистих речей. Перед початком огляду, під час усного декларування ОСОБА_1 також заявив про відсутність товарів та предметів, які підлягають обов`язковому декларуванню, оподаткуванню, заборонених або обмежених до переміщення. Однак, при здійсненні подальшого митного огляду транспортного засобу, в салоні автомобіля, без ознак приховування, виявлені запасні частини для транспортних засобів в асортименті 32-х найменувань у кількості 55 шт., про які ОСОБА_1 не заявив при декларуванні та перемістив через митний кордон України в порушення вимог ст. 374 МК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням захисник Бондар О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інсткнції не в повному обсязі дослідив обставини справи. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєнні правопоуршення. Зазначає, що вартість автомобільних запчастин, які 08.12.2019 року перевозив ОСОБА_1 через митний кордон України не перевищувала 500 Євро та цей товар не перевищував 50 кг по своїй вазі. Вказує, що ОСОБА_1 повідомляв працівників митниці про наявність у нього товарного чеку, однак останні не звернули на це увагу. Вказує, що працівниками митниці не вірно зазначена вартість товарів, які він перевозив через митний кордокн України, оскільк він заявляв його вартість у еквіваленті «російського рубля», а працівники митниці зафіксували вартість товару у еквіваленті «гривні», що не відповідало дійсності. Також захисник посилається на те, що відомості висновоку експерта, який наявний в матеріалах справи не відповідає дійсності. Посилається на те, що ОСОБА_1 обрав для проходження митногго огляду саме «зелений коридор», що свідчить проол відсутність умислу на скоєжння митного праовпорушеня, оскільки запасні частини для автомобілів перебували у салоні його автомобіля та були доступні для працівників митниці.

Крім того, захисник Бондар О.П. просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 06 липня 2020 року, посилаючись на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції 06.07.2020 року постанова суду не була проголошена. 24.07.2020 рок ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з захисником Бондарем О.П. та цієї ж дати захисник подав до Київського районного суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та про видачу копії оскаржуваної постанови. Копію постанови захисник отримав лише 28.07.2020 року, про що є відповідна розписка, а апеляційна скарга була подана 07.08.2020 року, тобто у десятиденний строк з моменту отримання копії судової постанови.

Представники митниці Тупікова О.О. не заперечувала щодо задоволення клопотання захисника про поновлення йому строку на апеляційне оскарження судової постанови та залишаючи вирішення цього питання на розсуд суду.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад, а саме забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за скаргою захисника Бондара О.П. в інтересах ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Бондара О.П, та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення представника митниці Тупікової О.О., яка вважала постанову судді законною та обгрунтованою і заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. 489 МК України, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 374 МК України, товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 08.12.2019 року ввіз на митну територію України з Російської Федерації запасні часини для автомобілів. Знаючи, що вартість цих товарів не перевищує суму, за яку непотрібно за законом подавати декларацію, вирішив пройти митний контроль за спрощеною процедурою через «зелений коридор». Однак працівники митниці пере направили його до «червоного коридору» з метою з`ясування дійсної вартості товарів, які він перевозив. Пояснив, що деякі запасні частини були вже вживані, а тому їх вартість набагато нижче ніж зазначено у експертному висновку. Також пояснив, що сумарна вартість товару, який він переміщував на митну територію України не перевищувала 500 Євро, що підтверджується чеком за цей товар, який він взяв у продавця товарів. Працівники митниці повідомили ОСОБА_1 під час перетинання кордону про те, що ваони на свій розсуд будуть оцінювати цей товар, а чек їм не потрібен. Зазначив, що вага запасних частин, які він перевозив становила 38 кілограмів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пояснення ОСОБА_1 про те, що вага товару, який він ввіз на митну територію України не перевищувала 50 кг заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, які можуть це спростувати. Представник митниці в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не заперечувала, що сумарна вага товарів, які ОСОБА_1 переміщував через кордон не перевищувала 50 кілограмів, а ці товари не є підакцизними.

Крім того, відповідно до відомостей висновку експерта № -0156 від 25 березня 2020 року, вбачається, що загальна ринкова вартість товарів №№ 1-14, 16-29, 19-23 зазначених у таблиці вилучених по протоколу про порушення митних правил від 08.12.2019 року № 2712/80700/19, станом на дату оцінки, становить 33630,80 грн.

Проте, під час проведення досліджень, експерт керувався вартістю товарів, яка зазначена в еквіваленті «гривні», а ОСОБА_1 придбав ці товари на території Російської Федерації, сплативши за них «російські рублі» , що підтверджується наданим ним чеком № 3709 від 07.12.2019 року (арк. 37).

Відповідно до відомостей цього чеку, об`єктивно вбачається, що сумарна вартість товарів, які перевозив ОСОБА_1 з Російської Федерації до митної території України становить 35275,98 російських рублів.

Під час судових розглядів в суді першої та апеляційної інстанцій представник митниці не заявляв будь-яких клопотань щодо ініціювання перевірки відомостей, що зазначені у чеку.

Вказаний платіжний документ (чек), згідно його змісту, не може бути спростований на підставі припущень працівників митниці.

Митний орган, що складав протокол про порушення митних правил, обґрунтовував необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності враховуючи самостійні підрахунки вартості товарів, які були зроблені за ініціативою саме митного органу. При цьому не було враховано те, що вартість цих товарів ОСОБА_1 була зазначена виходячи з фактичної їх вартості внаслідок укладання договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 та підприємцем ОСОБА_2 , яка зареєстрована індивідуальною особою підприємцем на території Російської Федерації.

Факт того, що ОСОБА_2 є «индивидуальным предпринимателем» на території Російської Федерації, матеріалами справи не спростовується. Більш того, з відомостей чеку, наданого ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, вбачається, що « ОСОБА_3 » є індивідуальним підприємцем у м. Бєлгороді Російської Федерації та має відповідне свідоцтво.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник митниці не ставив під сумнів, що за кількістю та найменуванням товари, які зазначені у цьому чеку збігаються з товарами, які були вилучені у ОСОБА_1 під час складання протоколу. Такеож вона повідомила, що за наявності висновку експерту щодо вартості товару взагалі немає потреби аналізувати відомості, які зазначені у чеку, який надавав ОСОБА_1 .

Вказані обставини митним органом взагалі не перевірялись шляхом направлення запитів, в тому числі, до «Индивидуального предпринимателя ОСОБА_3 » до Російської Федерації щодо дійсної вартості товару, який перевозився ОСОБА_1 та був у нього вилучений.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав документ чек № 3709 від 07.12.2019 року, який підтверджує придбання товарів на території Російської Федерації та розрахунок, що фактично проводився у «російських рублях». Ці відомості не спростовані ані представникам митниці ані відомостями, що є наявними у справі, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості погодитись із відомостями, зазначеними у протоколі про порушення митних правил, який складений стосовно ОСОБА_1 .

Крім того, з відомостей наданого ОСОБА_1 чеку вбачається, що сумарна вартість товару дорівнює 35275,98 російських рублів. Цей чек датований 07.12.2019 року.

Товари через Державний кордон ОСОБА_1 ввозив 08.12.2019 року, а тому у суду немає сумнівів, що останній мав можливість придбати саме цей товар 07.12.2019 року а завести його на територію України 08.12.2019 року.

Також, відповідно до відомостей, які містяться на інтернет-сторінці Національного Банку України, що є у вільному доступі, вбачається, що на момент ввезення товару на митну територію України курс національної валюти України до російського рубля складав: 10 грн. = 3,674 руб., а до Євро 100 Євро = 2648,92 грн.

Отже, вартість товарів, яка зазначена у чеку, а саме 35275,98 станом на 08.12.2019 року дорівнювала 498,29 Євро.

Тобто, 08.12.2019 року ОСОБА_1 ввіз товар, а саме запасні частини, в тому числі і вживані, для автомобілів, який, відповідно до вимог ч.1 ст. 374 МК України, не підлягає письмовому декларуванню.

Більш того, ОСОБА_1 пояснив, що він вже раніше перетинав кордон України з Російською Федерацією та достеменно знає, який товар підлягає декларуванню, а який ні та жодного разу у працівників митниці не виникало до нього питань щодо недекларування товару, який повинен бути задекларований.

Також слід зауважити, що ОСОБА_1 , будучі обізнаним щодо вартості придбаного ним товару, згідно чеку, обрав спрощену процедуру проходження митного контролю, а саме обрав «зелений коридор», що підтверджує те, що у нього не було умислу на порушення митних правил та усвідомлюючи це вважав що вартість товару та його вага не перевищує максимально дозволену законом, внаслідок чого він не зобов`язаний декларувати цей товар, що виключає можливість визнання його винуватим у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Більш того, згідно відомостей протоколу про порушення митних правил (арк. 7-9), ОСОБА_1 перетинав кордон без приховування товарів, які придбав на території Російської Федерації з звичайним дотриманням умов договору купівлі-продажу товарів.

Вказані обставини свідчать про відсутність умислу або необережності в діях ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8 ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини, а відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши відомості, що є наявними в цій справі, а також відомості, що були встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді Київського районного суду м. Харкова від 6 липня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, тобто об`єктивної та суб`єктивної сторін цього правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у передбаченому ст. 472 МК України порушенні митних правил, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а представником митного органу не заявлялось клопотань про направлення матеріалів справи до митного органу для проведення додаткової перевірки, і що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 вичерпані, у зв`язку з чим, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, апеляційна скарга - задоволенню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, оскільки порстанова судді Київського районного суду м. Харкова від 06 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасована у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопоуршення, передбаченого ст. 472 МК України, то останній звільняється від стягнення витрат за зберігання безпосереднього предмету порушення митних правил у сумі 12749 грн.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Бондара О.П. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 06 липня 2020 року.

В задоволенні клопотання захисника Бондара О.П. про призначення додаткової незалежної судово-товарознавчої експертизи відмовити.

Апеляційну скаргу захисника Бондара О.П. задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2020 року, якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучені товари, зазначені у протоколі, повернути ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков