Дата документу 05.08.2021
ЄУ № 942/1027/21
Провадження №3/942/416/21
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2021 року смт. Новопсков
Новопсковський районний суд Луганської області у складі судді Чалого А.В., розглянувши матеріал, який надійшов з відділу прикордонної служби «Білолуцьк» 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобзівка, Красноградського району Харківської області, громадянина України, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Красноградським РС ГУДМС України в Харківській області 25.06.2015, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який працює інспектором прикордонної служби 3 категорії навідник - оператор групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Білолуцьк» 1 категорії, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , якому роз`яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До Новопсковського районного суду Луганської області повторно надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 274922 від 16.07.2021, відповідно до якого «11.07.2021 в період з 08 год. 00 хв. 11.07.2021 до 07 год. 00 хв. 12.07.2021 на ділянці відповідальності ВПС «Білолуцьк» Білолуцької ОТГ Старобільського району Луганської області головний сержант ОСОБА_1 , виконуючи наказ на охорону державного кордону України в п/н «ПП» по перевірці режиму державного кордону в межах і/п №№ 732, 732/2, 735/1, недбало поставився до військової служби та виконання своїх службових обов`язків в умовах особливого періоду, а саме неякісно організував службу в п/н «ПП», що призвело до несвоєчасного виявлення порушника режиму державного кордону України (не виявлення слідів правопорушника). Згідно наказу від 12.07.2021 № 1565-АГ «Про призначення службового розслідування» своїми діями порушив вимоги ст. 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, п.п.9 п. 5 роз.ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ № 1261 від 19.10.2015, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-15 КУпАП».
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що на ділянці відповідальності порушення перетину державного кордону не було виявлено, слідів порушення режиму державного кордону України не було.
Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного.
Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.
Недбале ставлення до служби проявляється у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Диспозиція статті 172-15 КУпАП містить спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення - військова службова особа.
Поняття «військової службової особи» міститься в примітці до статті 172-13 КУпАП. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
При цьому, організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт.
Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.
Разом із тим, ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані доданими до нього матеріалами належним чином не підтверджено, що ОСОБА_1 на час складання протоколу, як військова службова особа, неналежно виконував організаційно-розпорядчі обов`язки, тобто недбало поставився до військової служби.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення постановою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.07.2021 протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був повернутий до відділу прикордонної служби «Білолуцьк» для усунення недоліків.
Повторно адміністративний матеріал надісланий до суду 04.08.2021, при цьому недоліки, зазначені в постанові суду від 21.07.2021, належним чином не усунуті, вказані в постанові докази не надані.
Після повторного надіслання протоколу до суду до матеріалів справи додано витяг із книги прикордонної служби відділу прикордонної служби «Білолуцьк» І категорії (тип Б), відповідно до якого у Розділі 3г. «Результати виконання плану охорони державного кордону» зазначено час несення служби ОСОБА_1 з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.
В той же час в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено період часу вчинення ОСОБА_1 правопорушення - з 08 год. 00 хв. 11.07.2021 до 07 год. 00 хв. 12.07.2021, що не відповідає часу його служби відповідно до вищезазначеного витягу.
Отже, суду не надано переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.
Враховуючи, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не доведено порушення ОСОБА_1 ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, а тому провадження по даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.
Керуючись ст. ст. 1, 9, 172-15, 245, 247, 251, 253, 276-279, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя Новопсковського районного суду

Луганської області А.В. Чалий