Справа № 204/898/21
Провадження № 3/204/657/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., за участю прокурора Мазур К.О., особи, відносно якої складено протокол, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає у буд. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

09 лютого 2021 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 лютого 2021 року справу передано у моє провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 77 від 28 січня 2021 року зазначено, що 15 жовтня 2020 року скликано засідання балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом з метою розгляду питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», яке безпосередньо стосується члена комісії ОСОБА_1 . Сам ОСОБА_1 , згідно з п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VІІ «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, знаходячись на робочому місці, в денний час доби, перебуваючи на засіданні балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, будучи належним чином обізнаним про вимоги щодо врегулювання конфлікту інтересів, при розгляді питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів. Вказані дії полягали в тому, що ОСОБА_1 проголосував «За» питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», та будучи членом балансової комісії підписав протокол засідання балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом № 9 від 15 жовтня 2020 року. Даним протоколом передбачено, що за особистий вклад в загальні результати нарахувати премію в жовтні 2020 року за результати оперативно-службової діяльності у вересні 2020 року особам рядового та начальницького складу, зокрема ОСОБА_1 у розмірі 35%. Приватний інтерес ОСОБА_1 полягає у наявності в особи майнового інтересу, який полягає в отриманні додаткового матеріального заохочення у виді преміювання та, як наслідок, збільшення кінцевого розміру заробітної плати. Реальний конфлікт інтересів ОСОБА_1 полягає в наявності суперечності між приватним майновим інтересом особи (отриманні додаткового матеріального заохочення у виді преміювання та, як наслідок, збільшення кінцевого розміру заробітної плати) та додатковими службовими повноваженнями (членством в балансовій комісії відділу охорони здоров`я в Української психіатричної лікарні з суворим наглядом), які впливають на його об`єктивність та неупередженість при розгляді питання порядку денного щодо особистого преміювання та на розподіл коштів на преміювання за результатами роботи осіб рядового та начальницького складу відділу. Такими діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП в умовах реального конфлікту інтересів (том 1, а. с. 1-12).

12 лютого 2021 року на адресу суду надійшли заперечення ОСОБА_1 на протокол № 77 від 28 січня 2021 року про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. В обґрунтування вказаних заперечень зазначено, що він не приймав рішення щодо свого преміювання та не встановлював собі розмір премії, а участь у засіданні балансової комісії він приймав не на підставі приватного інтересу, а як один із членів комісії, який виконував обов`язки за посадою особи, яка входить до складу комісії та є службовою чи представницькою особою, яка виконує свої службові обов`язки. Вказано, що він не впливав та не мав тих повноважень, щоб впливати на прийняття рішення щодо призначення собі премії, а лише заслуховував пропозиції щодо преміювання осіб рядового і начальницького складу, погоджених з фінансовим підрозділом у частині дотримання фонду преміювання під час заслуховування пропозицій керівників структурних підрозділів щодо преміювання персоналу. Він не вносив пропозицій та заперечень з даного приводу, а преміювання персоналу проведено на підставі поданих рапортів посадових осіб у межах компетенції. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому прохає провадження по справі закрити (том 2, а. с. 5-8).

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що він дійсно працює на посаді старшого інспектора з професійної підготовки відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України. Однак, він не є членом балансової комісії, а на засіданні цієї комісії він був присутній у зв`язку з відсутністю постійного члена комісії. На комісію його запросило керівництво. Він не приймав рішення щодо свого преміювання та не встановлював собі розмір премії. На прийняття рішень щодо призначення йому премії він не впливав та не мав таких повноважень, а лише заслуховував пропозиції щодо преміювання осіб рядового і начальницького складу, погоджених з фінансовим підрозділом у частині дотримання фонду преміювання. Поіменне головування фактично не відбувалось. Члени комісії не голосували по жодному з питань. Під час заслуховування пропозиції щодо преміювання він не вносив пропозиції та заперечень з даного приводу, у протоколі засідання балансової комісії він лише поставив свій підпис. Просив долучити до матеріалів справи постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року у справі № 204/856/21 про закриття відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Мазур К.О. в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, в межах санкції, передбаченої цією статтею.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що на засіданнях Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, в тому числі і на згаданих засіданнях, визначених у протоколах, голосування фактично взагалі не відбувається, а йде лише процес заслуховування поданих рапортів щодо преміювання працівників.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , а також думку прокурора, приймаючи до уваги покази свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, доходжу висновку про закриття провадження по справі за наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Частина 2 ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки до статті 172-7 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Для констатації наявності або відсутності у діях чи бездіяльності особи події та складу вищевказаного адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи мав місце за даних обставин по справі реальний конфлікт інтересів.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 77 від 28 січня 2021 року, та підтверджено ОСОБА_1 в судовому засіданні, останній працює на посаді старшого інспектора з професійної підготовки відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України.

У Положенні про Відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, затвердженому наказом Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 22 від 20 січня 2017 року, зазначено, що Відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України(том 1, а. с. 30-34).

Відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України.

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

02 січня 2020 року ОСОБА_1 ознайомлений з Посадовими обов`язками старшого інспектора з професійної підготовки відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, затвердженими наказом відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом № 3 від 02 січня 2020 року (том 1, а.с. 242 (зворотній бік) - 243).

З метою удосконалення управлінської діяльності і порядку користування та розпорядження державним майном і коштами, покращення системи внутрішнього контролю, своєчасного та ефективного реагування на стан фінансово-господарської діяльності відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, наказом начальника Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом ОСОБА_4 № 33 від 17 лютого 2020 року (том 1, а. с. 33) затверджено «Положення про Балансову комісію відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом» (том 1, а. с. 37-39).

Відповідно до вимог 1.1 Положення про Балансову комісію відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, Балансова комісія відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом є постійно діючим колегіальним органом та утворюється з метою реалізації державної політики щодо ефективного використання державного майна та коштів, інвентаризації існуючих господарських зобов`язань, налагодження співпраці між суб`єктами господарської діяльності, відділу охорони української психіатричної лікарні з суворим наглядом (том 1, а. с. 37-39).

Згідно з вимогами п. п. 3.1 та 3.2 вказаного Положення, формою роботи Комісії є засідання, які скликаються у разі потреби, але не рідше ніж один раз на місяць. Засідання Комісії проводиться відповідно до порядку денного, а її рішення оформлюються протоколами, які підписує голова Комісії, а у разі його відсутності або за його дорученням заступник голови Комісії та всі присутні на засіданні члени Комісії.

Наказом Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом № 33 від 17 лютого 2020 року затверджено також Склад Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом та визначено, що: голова комісії начальник відділу охорони ОСОБА_4 ; заступник голови заступник начальника відділу охорони ОСОБА_5 ; члени комісії: начальник сектору головний бухгалтер відділу охорони ОСОБА_6 , начальник сектору по роботі з персоналом відділу охорони ОСОБА_7 , черговий помічник начальника відділу охорони ОСОБА_8 , черговий помічник начальника відділу охорони ОСОБА_9 , черговий помічник начальника відділу охорони ОСОБА_10 ; черговий помічник начальника відділу охорони ОСОБА_11 , секретар комісії діловод відділу охорони ОСОБА_12 (том 1, а. с. 40-41).

Отже, з викладеного вбачається, що ОСОБА_1 наказом Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом до складу Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом не призначався.

При цьому, судом встановлено, що 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 був присутній на засіданні Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом та у протоколі № 9 від 15 жовтня 2020 року він зазначений як член балансової комісії, даний протокол ОСОБА_1 підписав як, в. о. начальника сектору по роботі з персоналом (уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції) (том 1, а. с. 219-222 та на звороті). На засідання Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом 15 жовтня 2020 року порядком денним було, зокрема, преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу.

У складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 77 від 28 січня 2021 року, зазначено, що 15 жовтня 2020 року член балансової комісії - начальник сектору по роботі з персоналом відділу ОСОБА_7 з законних підстав була відсутньою на робочому місті, тому ОСОБА_1 виконував обов`язки начальника сектору по роботі з персоналом та члена балансової комісії відділу згідно Положення про Балансову комісію п. 2 п. 4.

Так, у Посадових обов`язках начальника сектору по роботі з персоналом відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, затверджених наказом відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом № 3 від 02 січня 2020 року, яку обіймає ОСОБА_7 , закріплено, що на період перебування у відпустці, службових відрядженнях чи хвороби, а також в разі відсутності посадові обов`язки начальника сектору по роботі з персоналом відділу виконує старший інспектор з професійної підготовки відділу (том 1, а.с. 59-61).

З викладеного вбачається, що у разі відсутності начальника сектору по роботі з персоналом відділу ОСОБА_7 посадові обов`язки начальника сектору по роботі з персоналом відділу виконує старший інспектор з професійної підготовки, яким є Машир О.В.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів того, що начальник сектору по роботі з персоналом відділу ОСОБА_7 15 жовтня 2020 року була відсутньою на роботі, як і не зазначено підстав такої відсутності одного з членів балансової комісії.

Враховуючи встановлені обставини слід констатувати, що матеріали справи не місять належних та допустимих доказів того, що 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 мав передбачені посадової інструкцією підстави виконувати посадові обов`язки начальника сектору по роботі з персоналом відділу ОСОБА_7 .

Крім того слід враховувати, що факт того, що ОСОБА_1 у разі відсутності начальника сектору по роботі з персоналом відділу ОСОБА_7 має виконувати посадові обов`язки начальника сектору по роботі з персоналом відділу, не дає підстав вважати, що у разі відсутності ОСОБА_7 . ОСОБА_1 має входити замість неї до складу Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом. Так, з Посадових обов`язків начальника сектору по роботі з персоналом відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом вбачається, що ОСОБА_1 у випадку відсутності ОСОБА_7 має виконувати лише посадові обов`язки начальника сектору по роботі з персоналом відділу, а не обов`язки щодо участі у засіданнях балансової комісії.

Разом з цим, у пункті 2.4 Положення про Балансову комісію відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом закріплено, що склад комісії затверджується наказом відділу охорони. У разі вибуття голови та членів комісії обов`язки покладаються на особу, призначену на відповідну посаду.

Тобто, для входження працівника до складу балансової комісії обов`язковою умовою є наявність відповідного наказу про призначення особи на конкретну посаду, та наявність наказу керівника про затвердження складу комісії, що передбачено п. 2.4 Положення.

Натомість, ОСОБА_1 відповідним наказом Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом до складу Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом не призначався.

При цьому у судовому засіданні встановлено, що начальник сектору по роботі з персоналом відділу ОСОБА_7 як член Балансової комісії зі складу цієї комісії не вибувала, а на посаду начальника сектору по роботі з персоналом відділу ОСОБА_1 у передбаченому порядку не призначався.

За таких обставин, очевидним є висновок про те, що, оскільки ОСОБА_1 не входить до складу Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, то він 15 жовтня 2020 року не мав відповідних повноважень щодо голосування на засіданні комісії, в тому числі в питанні преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 наполягав на тому, що він не приймав рішення щодо свого преміювання та не встановлював собі розмір премії, на прийняття рішень щодо призначення йому премії він не впливав та не мав таких повноважень, не вносив пропозиції та заперечень з даного приводу, а лише заслуховував пропозиції щодо преміювання осіб рядового і начальницького складу, погоджених з фінансовим підрозділом у частині дотримання фонду преміювання, під час заслуховування пропозиції щодо преміювання він вносив пропозиції лише стосовно підлеглого йому персоналу з числа осіб рядового та молодшого начальницького складу на підставі поданого ним рапорту.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 15 жовтня 2020 року на засіданні Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом голосував «За» питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», зокрема за прийняття рішення щодо свого преміювання та розміру такого преміювання, матеріали справи не містять, про що не зазначено також і у протоколі № 9 від 15 жовтня 2020 року засідання Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом.

Більш того, з показань допитаного під час розгляду справи свідка ОСОБА_3 встановлено, що на засіданнях Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, в тому числі і на згаданих засіданнях, визначених у протоколах, голосування фактично взагалі не відбувається, йде лише процес заслуховування поданих рапортів щодо преміювання працівників. На таких же обставинах наполягав і ОСОБА_1 під час розгляду вказаної справи.

Таким чином, описані у протоколі № 77 від 28 січня 2021 року обставини про те, що ОСОБА_1 у вказаних засіданнях проголосував «За» питання порядку денного «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», вчинивши дії в умовах реального конфлікту інтересів, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовані наявними у справі матеріалами, а також показаннями допитаного свідка ОСОБА_3 .

Отже, оскільки ОСОБА_1 не був у передбаченому Положенням порядку включений до складу Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом та не мав відповідних повноважень щодо голосування, в тому числі, в питанні преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу, це виключає наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Крім того, у пункті 1 Положення про преміювання (заохочення) осіб рядового складу і начальницького складу відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом закріплено, що щомісячні премії та інші види разових заохочень чи винагород виплачуються лише в межах бюджетних асигнувань, визначених у кошторисі доходів і видатків органу на грошове забезпечення осіб рядового складу та начальницького складу на 2020 рік.

Згідно з п. 4 даного Положення, начальник відділу або особа, яка виконує його обов`язки має право преміювати (заохочувати) осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

У пункті 7 вищевказаного Положення визначено, що розмір премій встановлюється на підставі поданих рапортів начальників структурних підрозділів або погоджених керівництвом пропозицій щодо преміювання осіб рядового і начальницького складу; затверджується начальником відділу та оформлюється наказом «Про преміювання».

У пункті ж 4.3 Положення про Балансову комісію відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, затвердженого наказом начальника Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом ОСОБА_4 № 33 від 17 лютого 2020 року, закріплено, що рішення комісії, прийняті в межах її компетенції, оформлюються відповідними розпорядчими актами відділу охорони та є обов`язковими до виконання.

Однак, протоколи засідання Балансової комісії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, в тому числі і протокол № 9, не є розпорядчими актами відділу охорони у розумінні норм Положення про Балансову комісію відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом.

Розпорядчим актом є наказ начальника відділу «Про преміювання», який є єдиною підставою для виплати премії працівникам відділу. Протокол балансової комісії не є розпорядчим актом і не є тим документом, на підставі якого працівникам може бути виплачена премія.

З аналізу норм Положення про преміювання (заохочення) осіб рядового складу і начальницького складу відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом вбачається, що розмір премій особам рядового і начальницького складу встановлюється саме на підставі поданих рапортів начальників структурних підрозділів або погоджених керівництвом пропозицій щодо преміювання, а не на підставі протоколів засідання Балансової комісії. При цьому, розмір премій осіб рядового складу і начальницького складу оформлюється саме наказом начальника відділу «Про преміювання», а не протоколом засідання Балансової комісії.

Так, в матеріалах справи містяться, зокрема, наказ начальника відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом ОСОБА_4 , № 137 від 16 жовтня 2020 року «Про преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу», якими визначено нарахувати розмір премій у відповідних місяцях 2020 року особам рядового та начальницького складу у відсотках.

Слід виходити з того, що диспозицією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Тобто, для встановлення в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою є вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів або прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Наявність реального конфлікту інтересів в даному випадку повинна знаходити свій прояв у відповідних наслідках у випадку вчинення особою дії або прийняття рішення (як зазначено у протоколі № 77 від 28 січня 2020 року та призвести до отримання такою особою матеріального заохочення у виді преміювання та як наслідок збільшення кінцевого розміру заробітної плати). Однак, як встановлено у судовому засіданні, протокол Балансової комісії не призводить до виплати працівникам премій та, як наслідок, збільшення кінцевого розміру заробітної плати, оскільки єдиним розпорядчим актом, який є підставою для виплати премії, є відповідний наказ начальника відділу «Про преміювання».

Предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст.172-7 КУпАП є доведеність наявності ситуації, за якої приватна заінтересованість особи впливає на об`єктивність виконання ним службових чи представницьких повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між приватним інтересом особи і публічними, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення публічним діячем інших дій. Доведення достатніми доказами обставин чітко визначеної суперечності є обов`язковим для уповноваженої на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення особи, оскільки відсутність доказів таких обставин свідчитиме й про відсутність складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що ОСОБА_1 не є членом балансової комісії (а тому не має відповідних повноважень щодо голосування, в тому числі, в питанні преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу), вчинив дії щодо колегіального підписання протоколу засідання балансової комісії № 9 від 15 жовтня 2020 року, яким вирішено питання щодо преміювання осіб рядового та начальницького складу відділу, та який не є розпорядчим актом відділу охорони (а тому не є підставою для виплати премії), враховуючи, що розмір премій осіб рядового і начальницького складу оформлюється наказом начальника відділу «Про преміювання» та саме начальник відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом затверджує їх розмір, суд доходить висновку, що сам факт підписання ОСОБА_1 протоколу засідання балансової комісії № 9 не можна вважати вчинення ним дій чи прийняттям рішень в умовах реального конфлікту інтересів у розумінні диспозиції ч. 2 ст.172-7 КУпАП

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені норми законодавства та правові позиції закріплюють те, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Вимогами ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КУпАП України.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу органу правосуддя, як незалежного арбітра, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Дані, що викладено в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, а факт вчинення ОСОБА_1 дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні та був спростований наявними в матеріалах справи доказами, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-7 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33-36, 40-1, 172-7, 283-285 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Приваліхіна