ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/159/21 Справа № 199/8738/20 Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, з вищою освітою, працює охоронцем в ТОВ "АТБ-Маркет", одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 о 01 год. 15 хв. 06 грудня 2020 року в районі будинку № 10 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпрі, керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження, остільки копію постанови отримав лише 05.01.2021 року.

На його думку, суд першої інстанції порушив його право на захист, остільки судовий розгляд проводився за його відсутності, належним чином він не був сповіщений про час та місце розгляду справи.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки він не керував автомобілем, за його кермом не був, зазначаючи, що автомобіль був несправним і він його штовхав до гаражу. Вважає, що рішення суду прийнято припущеннях, він був тверезим, від керування транспортним засобом його не було відсторонено, крім цього посилається, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування ним транспортним засобом.

Мотиви апеляційного суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги в повному обсязі, просив поновити строк апеляційного оскарження.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , дослідивши відповідні матеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, вважаю, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є передчасним та не ґрунтується на матеріалах справи.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, що він не був присутній у судовому засіданні, а отримав копію постанови вже за межами строку апеляційного оскарження, підтверджуються матеріалами справи, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений ним з поважної причини.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно Інструкції з оформлення матеріалів адміністративного правопорушення в органах поліції №1376 від 06.11.2015 року зокрема і встановлення фактичних обставин покладається на особу уповноважену на складання протоколу які підтверджуються також підписом такої особи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що він взагалі на той момент не керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а штовхав його з своєю жінкою - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки автомобіль не заводився, мав пошкодження електроніки. З самого ранку так як було дуже холодно, при цьому заважаючи в дворі іншим автомобілям. Тому його і необхідно було перемістити до гаражного кооперативу розташованого поруч. Крім того в момент події двигун автомобіля був холодний та у ньому був відключений силовий кабель напруги про що останній повідомляв поліцейських.

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_1 , зазначила, що вони з чоловіком та знайомим ОСОБА_4 05.12.2020 року приблизно о півночі дійсно штовхали автомобіль «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 оскільки він не заводився, та її чоловік не керував ним.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , зазначив, що він з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 05.12.2020 року приблизно о півночі штовхали автомобіль «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з двору в гаражний кооператив неподалік, оскільки він не заводився, та при цьому ОСОБА_1 не керував ним.

Як вбачається з наявних матеріалів провадження, наявні докази мають розбіжності між собою та суперечливі відомості, оскільки з наявного протоколу ДПР18 №044682 від 06.12.2020 року, поліцейським його складено про те, що ОСОБА_1 о 01 год. 15 хв. 06 грудня 2020 року в районі будинку № 10 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпрі, керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Але сам факт керування останнім транспортним засобом не знайшов свого належного підтвердження та спростовується ОСОБА_1 так і свідком ОСОБА_3 .

Підстав не довіряти послідовним поясненням ОСОБА_1 , які узгоджуються в деталях з поясненнями його дружини та відеозаписом апеляційний суд не вбачає.

Одночасно слід зазначити, що пояснення ОСОБА_1 щодо не керування автомобілем знайшли своє відображення і в самому протоколі, де він зазначив, що автомобіль був несправним та він з жінкою і кумом його штовхали до місця паркування.

Крім цього в судовому засіданні було переглянуто відеозапис наявний в матеріалах провадження, яким не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому на відеозаписі не вбачається ознак того, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що працівниками поліції в порушення вимог ст. 266 КУпАП не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не вилучалося посвідчення водія, що свідчить на користь останнього про невинуватість.

Таким чином, прихожу до висновку про невинуватість ОСОБА_1 та про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження даної постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,- задовольнити частково.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за скоєне,- скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.Д. Коваленко