Справа № 487/2034/21
Провадження № 3/487/834/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., при секретарі Оцабера М.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби «Миколаїв» Херсонського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , матрос т/х "Ganosaya", громадянин Египту, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2021 року начальником групи адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби "Миколаїв" Голубок М.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №159798 у відношенні ОСОБА_1 . Згідно зазначеного протоколу, 15 березня 2021 року о 16 год. 20 хв. на відстані 500 метрів причальної лінії 5 (Пятого) причалу, що є територією пункту пропуску, через державний кордон Украни, Миколаївський морський торговельний порт" поблизу приміщення капітану порту на проїзній прикордонним нарядом "Контроль" був виявлений громадянин Єгипту ОСОБА_1 , який маючи непропуск через державний кордон України через недійсний паспортний документ - містить недостовірні відомості про особу, намагався з використанням вказаного недійсного паспортного документу перетнути зазначений пункт пропуску, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України "Про державний кордон України".

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст.268 КУпАП неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності ч.2 ст.204-1 КУпАП, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у п.41 рішенні Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява №3236/03 від 03 квітня 2008 року сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява №8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Стосовно справи про адміністративне правопорушення розумність таких інтервалів обумовлюється положеннями статей 38, 277 КУпАП, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається протягом доби з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, а адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 2041 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше року з дня його вчинення.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов до наступного.

Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначені в статті 280 КУпАП, зокрема орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Вина правопорушника у вчинені вказаного правопорушення підтверджується наступними матеріалами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №159798 від 15.03.2021 року;

- поясненнями ОСОБА_1 від 15.03.2021 року;

- доповідною запискою начальника групи адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби "Миколаїв" Голубка М.В.;

- копією суднової ролі від 14.03.2021 року.

Оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП України.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 34 КУпАП України, суд визнає щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 35 КУпАП України, не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення покарання у вигляді штрафу в межах санкції даної статті, яке є необхідним і достатнім, та згідно ст. 23 КУпАП України, відповідає меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України, у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в новій редакції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 278, 280, 283, 284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн..

Постанова набирає законної сили через 10 днів з моменту винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку передбачений ст.294 КУпАП.

Строк пред`явлення до виконання три місяця.

Суддя: Д.Г. Нікітін