Справа № 216/7046/20
Провадження № 3/216/141/21
П О С Т А Н О В А

05 квітня 2021 року суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сидорак В. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Національної поліції України департамент внутрішньої безпеки Дніпропетровське управління про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює старшим дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції Криворізького відділу полії ГУНП в Дніпропетровській області, не одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 07 листопада 2015 року за №1 ОСОБА_1 призначено старшим інспектором Центрально-Міського відділення поліції відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. 07.11.2015 року складено присягу працівника Національної поліції України та присвоєно спеціальне звання майор поліції. В подальшому наказом від 09 грудня 2016 року за №352 ОСОБА_1 (у зв`язку з проведення реорганізації) переміщено на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Наказом від 15.04.2019 року, - переміщений на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

08.02.2018 року, під підпис ОСОБА_1 ознайомлений з вимогами ЗУ «Про запобігання корупції»

22.11.2019 року до Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_2 за фактом зникнення особистих речей та грошових коштів в сумі 20000 грн., належних матері заявниці. В цей же день, вказану заяву зареєстровано до ЖЕО за №25039 та відповідно до резолюції керівництва Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, призначено до розгляду старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції Алейніков С. С.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 ЖЕО №25039 від 22.11.2019 року старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 , склав висновок від 12.12.2019 року, відповідно до якого не встановлено осіб, причетних до вчинення злочину та свідків обставин злочину, матеріали перевірки списано до справи Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

24.12.2019 року ОСОБА_2 звернулась повторно до відділу поліції, через особистий прийом керівником Криворізького ВП (вх. №Н-620), в своїй скарзі скаржилась на бездіяльність старшого дільничного офіцера поліції ОСОБА_1 , а також висловлювала незгоду на відповідь, отриманою на її заяву за фактом зникнення особистих речей та грошових коштів у сумі 20000 грн, належних її матері.

16.01.2020 року начальником Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області на контрольній картці по скарзі вчинено резолюцію та доручено начальнику сектору дільничних інспекторів поліції Криворізького ВП, - ОСОБА_3 організувати розгляд скарги. 17.01.2020 року, останнім вчинено резолюцію на контрольній картці скарги та доручено ОСОБА_1 прийняти рішення по скарзі ОСОБА_2 . Таку скаргу ОСОБА_1 отримав під розписку та усвідомлюючи, що при подальшому розгляді скарги у нього виникне реальний конфлікт інтересів, самостійно не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не виконав обов`язок щодо повідомлення не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів та перед подальшим розглядом скарги, в порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» не повідомив безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність по ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того ОСОБА_1 будучи ознайомленим під розписку з вимогами ЗУ «Про запобігання корупції», перебуваючи на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Після надходження 22.11.2019 року до Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області заяви ОСОБА_2 за фактом зникнення особистих речей та грошових коштів в сумі 20000 грн., належних матері заявниці. Яка в цей же день, зареєстрована до ЖЕО за №25039 та відповідно до резолюції керівництва Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, отримав до розгляду вказану скаргу.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 ЖЕО №25039 від 22.11.2019 року старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Алейніков С. С., склав висновок від 12.12.2019 року, відповідно до якого не встановлено осіб, причетних до вчинення злочину та свідків обставин злочину, матеріали перевірки списано до справи Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

24.12.2019 року ОСОБА_2 звернулась повторно до відділу поліції, через особистий прийом керівником Криворізького ВП (вх. №Н-620), в своїй скарзі скаржилась на бездіяльність старшого дільничного офіцера поліції ОСОБА_1 , а також висловлювала незгоду на відповідь, отриманою на її заяву за фактом зникнення особистих речей та грошових коштів у сумі 20000 грн, належних її матері.

16.01.2020 року начальником Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області на контрольній картці по скарзі вчинено резолюцію та доручено начальнику сектору дільничних інспекторів поліції Криворізького ВП, - ОСОБА_3 організувати розгляд скарги. 17.01.2020 року, останнім вчинено резолюцію на контрольній картці скарги та доручено ОСОБА_1 прийняти рішення по скарзі ОСОБА_2 . Таку скаргу ОСОБА_1 отримав під розписку і фактично з вказаного моменту у нього виник реальний конфлікт інтересів.

Приватний не майновий інтерес, обумовлений предметом скарги ОСОБА_2 , якою надавалась негативна оцінка виконанню службових обов`язків ОСОБА_1 та відповідно, бажанням за результатами розгляду скарги сформувати у скаржника та інших осіб позитивне ставлення до власної роботи, приховати допущені при виконані службових повноважень недоліки, уникнути можливої дисциплінарної відповідальності.

Водночас, між приватним та майновим інтересом старшого дільничного офіцера ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, пов`язаними з розглядом скарги виникла суперечність, яка вплинула на об`єктивність та неупередженість при розгляді ним звернення.

Таким чином 12.02.2020 року, ОСОБА_1 перебуваючи у робочий час в приміщенні Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області не вживши всіх вичерпних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, умисно, в порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме:

-Розглянув скаргу ОСОБА_2 від 24.12.2019 року, якою надавалась негативна оцінка виконанню службових обов`язків ОСОБА_1 ;

-Склав висновок від 12.02.2020 року за результатами розгляду скарги, відповідно до якого порушення діючого законодавства не встановлено;

-Підготував проект відповіді по скарзі ОСОБА_2 , яку надав для підпису начальнику Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Лукашову С. О.

Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відповідальність, за яке передбачено за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За викладених обставин наявні достатні підстави для розгляду адміністративних матеріалів в одному провадженні.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що в листопаді 2019 року до Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_2 про внесення відомостей в ЄРДР за фактом зникнення особистих речей та грошових коштів її матері. Таку заяву для розгляду було передано йому на виконання, оскільки він не є уповноваженою особою на внесення відомостей в ЄРДР, то в межах своїх повноважень провів перевірку та за фактом поданої заяви підготував відповідний висновок. Про наслідки перевірки було повідомлено заявницю.

В подальшому, від свого керівника ОСОБА_3 він отримав для розгляду та прийняття рішення звернення ОСОБА_2 щодо його дій та не згоди з рішенням за її попередньою скаргою, яке було зареєстровано на особистому прийомі ОСОБА_4 24.12.2019 року. За наслідками розгляду відповідного усного звернення від 24.12.2019 року він надав письмову відповідь та рекомендував заявниці звернутись до прокуратури у випадку незгоди з його діями. Відповідь безпосередньо ОСОБА_2 готовив він як виконавець а підпис у відповіді ставився керівником. Точну дату подання відповіді не пам`ятає, однак її строк виготовлення не перевищував тридцяти днів. Вважає, що жодного адміністративного правопорушення не вчиняв і жодного конфлікту інтересів в його діях не було, оскільки він виконував письмову вказівку керівництва.

Крім цього зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього було складено з порушенням, зокрема у такому протоколі особою, що складала протокол вказано ОСОБА_5 , однак фактично такий протокол вручався ОСОБА_6 , який після отриманих зауважень щодо вказаного порушення, здійснив виправлення в протоколі, зазначивши своє прізвище і знову вручив такий протокол йому. Такі дії вважає неприпустимими, оскільки виправлення в протоколі про адміністративне правопорушення не допускаються. При цьому вважає, що фактичний час виявлення правопорушення зазначений в протоколі не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи міститься рапорт де зазначено дійсну дату виявлення правопорушення.

Захисник адвокат Довбня О. В. вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю оскільки на момент її розгляду сплинули трьох місячні строки в рамках яких може бути накладено адміністративне стягнення зважаючи на те, що фактично днем виявлення правопорушення є 03.09.2020 року. При цьому вважає складені протоколи не відповідають вимогам закону, оскільки в таких наявні виправлення і такі вносилась після того як протокол було вручено ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який був керівником ОСОБА_1 суду пояснив, що він виконуючи обов`язки начальника Криворізького відділу превенції, розписував на виконання ОСОБА_1 заяву ОСОБА_2 , суть заяви не пам`ятає як і не пам`ятає, чи звертався з приводу наданої йому на виконання заяви ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , колишній керівник ОСОБА_1 пояснив, що матеріали стосовно заяви заявника, яка стала підставою до складення відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення, та прізвище якої він не пам`ятає, виходячи з його посадових обов`язків після отримання відповідної заяви за резолюцією керівника розписав на ОСОБА_3 , який в свою чергу подану заяву розписав на ОСОБА_1 . Чому таку заяву ОСОБА_3 розписав на ОСОБА_1 йому невідомо, мабуть через неуважність. Безпосередньо йому ОСОБА_1 не доповідав про наявність конфлікту інтересів при розгляді розписаної йому заяви.

Заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Як видно з матеріалів справи підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , стало неповідомлення ним як особою яка є поліцейським про виникнення конфлікту інтересів та подальшого прийняття рішення в умовах наявного конфлікту інтересів, що є порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

З об`єктивної сторони правопорушення передбачене ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, полягає у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчиненні дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому з примітки до вказаної статті вбачається, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" і під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів наведено і в ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», поліцейські відносяться до кола суб`єктів на яких поширюється дія вказаної норми. Відповідно до витягу з наказу №1о/с від 07.11.2015 року в порядку переатестування ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора Центрально-Міського відділення поліції Криворізького відділу поліції, в це й же день ним складено присягу працівника національної поліції України (а. с. 52, 38). Наказом від 15.04.2019 року №128 о/с ОСОБА_1 у зв`язку з проведенням реорганізації переміщено на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Криворізького відділу поліції (а. с. 54). Отже, останній є особою яка підпадає під дію норми ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

- вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

- повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

- не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

- вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

З досліджених під час судового розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 22.11.2019 року ОСОБА_2 у відділ поліції була подана заява з приводу зникнення особистих речей та коштів (а. с. 15). За резолюцією керівника така заява була розглянута ОСОБА_1 та по результатах прийнято висновок за фактом заяви до поліції, безпосередньо ОСОБА_1 (а. с. 16-19). В подальшому заявниці скеровано відповідну відповідь за №48/5-Н-1178 від 20.12.2019 (а. с. 20).

24.12.2019 року ОСОБА_2 , будучи на особистому прийомі у керівництва відділу поліції висловила незгоду в відповіддю за №48/5-Н-1178 від 20.12.2019 та бездіяльністю дільничного КВП ОСОБА_1 . Вказана звернення зафіксовано в контрольній картці від 24.12.2019 року (а. с. 22) та журналі реєстрації звернень громадян за №45 (а. с. 13, 14). В подальшому за наслідками неодноразової передачі відповідного звернення по керівництву та начальниках відділів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_8 було проставлено резолюцію якою ОСОБА_1 доручено зібрати матеріал та прийняття рішення згідно Закону (а. с. 26). Факт отримання відповідного звернення ОСОБА_1 зафіксовано в журналі реєстрації звернень громадян, порядковий №45 де в графі 8 проставлено прізвище та підпис про отримання відповідного звернення (а. с. 14). В цьому ж журналі зафіксовано, що по вказаному зверненні за індексом 48/5-Н-45 12.02.2020 року надані роз`яснення, факт проведення перевірки ОСОБА_1 за заявою ОСОБА_2 підтверджується і складеним ним 12.02.2020 року висновком за фактом заяви до поліції (а. с. 28) та підготовленою як виконавцем відповіді від 12.02.2020 року на ім`я заявниці (а. с. 29). Факт надання відповіді на звернення ОСОБА_2 , зареєстрованому на особистому прийомі громадян 24.12.2019 року, підтверджено і безпосередніми показами ОСОБА_1 .

Разом з тим суд вважає, що стороною захисту доведено та матеріалами справи встановлено, що факт виявлення адміністративного правопорушення мав місце 03.09.2020 року, про що свідчить досліджений під час судового розгляду рапорт від 03.09.2020 року на ім`я начальника Дніпропетровського управління ДВБ Національної поліції про виявлення перевіркою ознак можливого вчинення адміністративного правопорушення (а. с. 10). Однак твердження сторони захисту про необхідність закриття провадження по справі в зв`язку з спливом трьох місячного строку з моменту виявлення правопорушення є необґрунтованими, зважаючи на приписи ч. 4 ст. 38 КУпАП відповідно до яких, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. При цьому судом звертається увага, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо). В зв`язку з неявкою в судове засідання на 13.01.2021 року ОСОБА_1 , постановою суду строк розгляду справи зупинявся до моменту прибуття особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання, в зв`язку з чим визначений шестимісячний строк в рамках якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності не пропущено.

Доводи, відносно внесення виправлень в протокол про адміністративне правопорушення після його складення та вручення особі стосовно якої такий складений, також знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, однак на думку суду вказані обставини не спричинили такого істотного порушення прав особи, яке б призвело до визнання відповідного протоколу недопустимим доказом. При цьому суд враховує, що при виявленні працівником поліції, який вручав протокол про адміністративне правопорушення допущеної помилки у прізвищі особи, що склала протокол, останній зробив відповідні виправлення в протоколі після чого повторно вручив вказаний протокол ОСОБА_1 .. Вказана обставина підтверджена і самим ОСОБА_1 .

Приймаючи виправлений протокол до уваги, суд враховує і те, що КУпАП не містить алгоритму дій, посадової особи у випадку виявлення допущенної в протоколі помилки, як і відсутні відповідні приписи у відомчих інструкціях МВС України, якими врегульовано питання складення протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки.

Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом.

Правовий пуризм може мати як добровільний характер і виявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, недопущення відступу від правових приписів.

Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Зважаючи на принцип презумпції невинуватості, згідно якого доведення вини правопорушника покладається на орган, яким оформляється протокол про адміністративне правопорушення, суд вважає, що зібраними по справі доказами, як кожним окремо та в їх сукупності в повній мірі доведено, що ОСОБА_1 будучи працівником поліції та отримавши на виконання від керівника завдання, за наслідками розгляду якого необхідно було прийняти рішення щодо виконання своїх обов`язків безпосереднім виконавцем такого звернення, не вжив визначених Законом заходів для повідомлення керівництва про наявний реальний конфлікт інтересів, який впливав на об`єктивність прийняття ним рішення при виконанні службових обов`язків, крім того за наслідками розгляду звернення прийняв кінцеве рішення та підготував відповідь заявнику. В таких діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 171-7 КУпАП.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що такі докази є достатніми та логічно пов`язані з обставинами адміністративного правопорушення, зібрані у відповідності з нормами КУпАП.

Враховуючи вищевикладене з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану з метою виховання правопорушника та попередження вчинення нових правопорушень, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, в зв`язку з чим на нього слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що на думку суду є достатньою мірою відповідальності для забезпечення виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. ст. 23, 36, 38, 40-1, 172-7 ч. 1, ч. 2, 251, 252, 279, 280, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України « Про судовий збір», -

постановив:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення за №216/7046/20 (провадження №3/216/141/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та матеріали справи про адміністративне правопорушення за №216/7048/20 (провадження №3/216/142/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП об`єднати в одне провадження під єдиним номером №216/7046/20.

ОСОБА_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста гривень) на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, який виніс постанову.

Згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя В. В. Сидорак