Номер провадження 3/521/6908/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Черевко С.П., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби «Одеса-Аеропорт» Одеського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданого 16.02.2018, орган що видав 2301) за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУ про АП України, -

В С Т А Н О В И В :

17.07.2021 року о 09 годині 40 хвилин в пункті пропуску для міжнародного повітряного сполучення «Одеса» на напрямку відліт з України під час прикордонного контролю осіб а/р RYR-2114 сполученням «Одеса-Веце» було виявлено гр. України ОСОБА_3 , який на паспортний контроль надав закордонний паспорт гр. Естонії (іншої держави) серії №КЕ0299436 виданий 10.10.2018 дійсний до 10.10.2028 рік, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про громадянство України», ст. 3 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

По даному факту співробітниками Державної прикордонної служби України відносно ОСОБА_4 був складений адміністративний протокол за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Гр. ОСОБА_3 був сповіщений належним чином про дату та час судового засідання, про що останній розписався в протоколі та надав заяву про розгляд справи без його участі, у випадку його неявки.

Разом з цим, відповідно до вимог ст. 268 КУ про АП неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає розгляду справи в його відсутність, за умови належного сповіщення про час та місце слухання справи.

Дослідивши протокол, додані до нього матеріали, суддя вважає, що ОСОБА_3 , підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, з наступних підстав.

Факт намагання перетнути державний кордон України без відповідних та належних документів, на думку судді доведений без будь-яких сумнівів. Окрім того, встановлено що ОСОБА_3 , має два паспорти різних держав і відповідно має два громадянства /України та Естонії/. Обидва паспортних документа видані відповідними державними установами.

Доказами на підтвердження дій ОСОБА_4 , є протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 162161 від 17.07.2021 року; рапортом інспектора прикордонної служби Антоненко Р. від 17.07.2021 року, а також копія паспорту громадянина України, що підтверджує факт громадянства України та копія паспорта громадянина Естонії.

Законодавством, яке регулює вказані правовідносини є Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року; Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року; Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року

Даючи аналіз зазначеним вимогам Законів, суддею встановлено, що одним із головних принципів громадянства в Україні є принцип єдиного громадянства, що передбачає громадянство держави Україна і, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правовідносинах з Україною він визначається лише громадянином України /п. 1 ст. 2 ЗУ «Про громадянство України» від 18.01.2001 року/.

Документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну є (серед іншого): паспорт громадянина України для виїзду за кордон /ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року/.

Порушенням державного кордону України (серед іншого) є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку /ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року/.

Суддя вважає, що ОСОБА_3 , будучи громадянином України повинен був здійснювати виїзд з України лише за паспортом громадянина України, у іншому випадку його виїзд відповідно до вказаних норм Законів є спроба перетинання кордону без відповідних документів і є порушенням відповідного порядку перетинання державного кордону. У даному випадку держава України не оспорює наявність права на в`їзд і виїзд особи як громадянина іншої держави. Держава створила умови для перетинання свого кордону за певними правилами, серед яких є головний принцип відносин між громадянином та державою, який передбачає визнання особи у таких відносинах лише громадянином України, до припинення такого громадянства.

Питання контролю за державним кордоном є дійсно важливим пріоритетом політики будь-якої держави. Не можна здійснювати перетин кордону не під контролем держави. Кожна особа, яка має намір перетнути державний кордон повинна не тільки знати відповідні правила такого перетину але й розуміти всі наслідки порушення відповідних правил.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 204-1 КпАП України, за вказане правопорушення передбачено накладення стягнення у вигляді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Статтею 23 КУпАП передбачається, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що справедливим, розумним та співрозмірним стягненням для ОСОБА_4 буде стягнення у вигляді накладення штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Вимогами п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керується ст. ст. 9, 23, 33, 204-1, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

П О С Т А Н О В И В :

Притягти ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КпАП України та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири ) гривень.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

С У Д Д Я: Черевко С.П.