Справа № 759/1771/21 Головуючий в суді І інстанції Скорін А.В.
Провадження № 33/824/1435/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Мельника Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУПАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 454, 00 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що 12 січня 2021 року приблизно о 11 год. 35 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Жмеринській, 22, при повороті ліворуч не дав дорогу транспортному засобу автомобілю марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі в протилежному напрямку, в результаті чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів, при цьому ОСОБА_1 на час скоєння ДТП керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в частині накладення на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не надав належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого необґрунтовано притягнув його до адміністративної відповідальності.

Окрім цього вважає, що матеріали справи не містять належних доказів того, яким саме чином працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому водій після ДТП був у стресовій ситуації, однак працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 медичну допомогу, про його стан здоров`я ніхто не потурбувався.

Також посилається на те, що співробітниками поліції не надали документів на газоаналізатор «Драгер Алкотест» та не надали пояснень щодо нього.

Крім того, вказує, що матеріалами відеозапису не зафіксовано, яким саме чином ОСОБА_1 було запропоновано проведення такого огляду і як саме діяли працівники поліції в даній ситуації, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 відмовитися від проходження тесту та медичного огляду в присутності двох свідків та жодним чином не повідомлено про наслідки такої відмови, при цьому ОСОБА_1 , не маючи юридичної освіти та будучи не досить обізнаним в тонкощах чинного законодавства, вчинив усі дії, які були запропоновані поліцейськими. Також, момент пропонування проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння фактично не зафіксований, відеокамера фіксувала інші об`єкти, з цього відеозапису неможливо зробити висновок щодо присутності саме тих свідків, які вказані в поясненнях на місці події, що свідчить про відсутність належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень підтверджується належними доказами, зокрема протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 004704 від 12.01.2021 року, серії ДПР 18 № 106220 від 12.01.2021 року, схемою ДТП, відеоматеріалами, письмовими поясненнями свідків, письмовими поясненнями учасників ДТП, і зібрані у справі докази не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та підтверджують вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених, статтею 124, та ч. 1 статті 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 106220, складеного поліцейським р. 5 б. 2 п. 1 УПП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Поліщук О.М., ОСОБА_1 12 січня 2021 року приблизно о 11:35 год., керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Жмеринській, 22, при повороті ліворуч не дав дорогу транспортному засобу автомобілю марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі в протилежному напрямку, в результаті чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів, чим порушив п. 10.1 ПДР України (а.с.2).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 004704, складеного поліцейським р. 5 б. 2 З ОПБ УПП у м. Києві ДПП, вбачається, що ОСОБА_1 12 січня 2021 року приблизно о 11:35 год., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в м. Києві по вул. Жмеринській, 22, з ознаками алкогольного сп`яніння. Проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України. У протоколі також зазначено, що ОСОБА_1 залишив транспортний засіб на місці, претензій до працівників поліції не мав, заперечень щодо викладених у протоколі обставин не зазначав (а.с.1).

З відеоматеріалів та пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які містяться у матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків (а.с.4).

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Якщо водій не погоджується на проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу для встановлення стану алкогольного сп`яніння або не погоджується з результатами огляду працівником поліції з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.18).

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності у т.ч. відеозаписом.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, підтверджується належними і допустимими доказами, зокрема протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 106220 від 12 січня 2021 року та серії ДПР18 № 004704 від 12 січня 2021 року, які складені уповноваженими на те особами, а їхній зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, схемою місця ДТП та письмовими поясненнями учасників ДТП, ОСОБА_1 визнав свою провину у скоєній ДТП, при цьому відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 004704, в якому власноруч засвідчив, що залишив транспортний засіб на місці, претензій до працівників поліції не має, будь-яких заперечень щодо вказаних у протоколі обставин не зазначав, будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду обставин ОСОБА_1 не надав, через що місцевий суд прийняв законну і обґрунтовану постанову на підставі належних, достатніх і допустимих доказів.

Порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП не встановлено.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні стягнення враховано вимоги ст. 33 КУпАП, та те, що відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, по справам, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Оскільки ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому суд першої інстанції правильно застосував стягнення, що передбачене за більш серйозне правопорушення, а саме в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що співробітниками поліції не надали ОСОБА_1 документів на газоаналізатор «Драгер Алкотест» та не надали пояснень щодо нього, не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як із застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, що є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить, будь-яких клопотань про допит свідків апелянтом не заявлялося.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом були належним чином досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, суд повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду: Я.С. Мельник