Житомирський апеляційний суд
Справа №281/1246/20 Головуючий у 1-й інст. Данчук В. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Дем`янчук Н.Д.,

захисника Орлюка С.А.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Орлюка С.А. на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 28.11.2020 об 11 год. на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин 196 км керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП..

В апеляційній скарзі адвокат Орлюк С.А. просить постанову суду скасувати, як незаконну, та прийняти нову, якою закрити провадження по даній справі за відсутності в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. При цьому, зазначає, що судом не допитані поняті та працівник поліції. Звертає увагу, що на доданому до матеріалів справи DVD- диску, вбачаються дві особи чоловічої та жіночої статі, які нічого не говорять, це відео зняте не з нагрудної камери поліцейського, а як чути поза камерою «я знімаю на телефон», ОСОБА_1 на цю відео зйомку не потрапляє, тобто відсутнє зображення ОСОБА_1 , свідки не представилися, права та обов`язки не роз`яснені, а тільки поліцейський ставить три умови не відомо якому чоловіку чи жінці які є на зображені на ДВД диску, чи голосу поза зйомкою, підпис правопорушника не представлено для огляду особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Наголошує, що час та дата зйомки суперечать складеному адміністративному протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП. Тобто, суд першої інстанції прийняв незаконне та необґрунтоване рішення, яке ґрунтувалося на неналежних та недопустимих доказах. При цьому, суд першої інстанції не переконався у тому чи це ті самі поняті які вписані в адміністративному протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та чи це їх підписи та пояснення. Також, суд першої інстанції припустився грубих, суперечливих висновків, через що неправильно застосував норму ч.1 ст.130 КУпАП і незаконно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Орлюка С.А. в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, за положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст.280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядком).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно п.4 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п.7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як визначено п.3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п.6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №142511 від 28.11.2020 (а.с.4), вбачається, що 28.11.2020 о 11 год. на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин 196 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ВАЗ 21099" державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

В даному випадку апеляційний суд звертає увагу, що в рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), ЄСПЛ зазначив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вони є обґрунтованими і підтверджуються дослідженими судом доказами.

Так, згідно матеріалів справи, 28.11.2020 працівником поліції було виявлено наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в найближчому медичному закладі у встановленому порядку відмовився у присутності двох свідків. Як наслідок, щодо ОСОБА_1 було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вважає апеляційний суд, зазначений протокол є відповідним вимогам ст.256 КУпАП, зокрема у ньому зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Цей протокол підписано особою, яка його склала, свідками, самим ОСОБА_1 , в ньому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від надання пояснень під час його складання, які останній бажав надати в суді.

Крім того, при складенні протоколу ОСОБА_1 роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, що останній засвідчив власноручно своїм підписом (а.с.4).

Висвітлено в цьому протоколі й факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку ним огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», так і в найближчому медичному закладі, який підтверджено підписами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с.6, 7), останні були присутні під час складання цього протоколу, і при них ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що ними засвідчено їх підписами в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №142511 від 28.11.2020 (а.с.4).

Як вбачається з заяв ОСОБА_2 і ОСОБА_3 поданих до суду першої інстанції (а.с.39, 40), жодних відповідних посилань чи заперечень, щодо підписання ними письмових пояснень, щодо перебігу подій 28.11.2020 о 11 год. на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин 196 км, не зазначено.

Крім того, вище наведене спростовує апеляційні посилання захисника Орлюка С.А. на не встановлення судом першої інстанції відповідності осіб свідків понятих, що були присутні при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналізуючи зазначені пояснення свідків, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є послідовними, об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у справі, підтверджують обставини встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому є належними та допустимими доказами в справі.

В ході апеляційного розгляду справи сторона захисту не заявляла клопотання про повторний виклик свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до апеляційного суду.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що ними був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за порушення останнім ст.ст.36, 125, 126 КУпАП (а.п.5), у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо), суду апеляційної інстанції останній та його захисником не надано.

З урахуванням цього, підстави вважати, що ОСОБА_1 не було 28.11.2020 року об 11 год. на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин 196 км, про що останній зазначив в суді апеляційної інстанції, відсутні.

При цьому, апеляційний суд вважає слушними апеляційні доводи захисника щодо незаконності доказу - відеозапису із нагрудного відеореєстратора працівника поліції. Суд апеляційної інстанції вважає, що цей відеозапис є не відповідним п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапиису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, зокрема, є не суцільний, не охоплює відповідного переліку подій 28.11.2020 о 11 год. 00 хв. на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин 196 км, всіх відповідних учасників цих подій, тощо. Таким чином, наявний в справі відеозапис із нагрудного відеореєстратора працівника поліції є недопустимим доказом та до уваги апеляційним судом не береться.

Разом з цим, на думку апеляційного суду, вище зазначені докази - протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, постанова серії ДП18 №524902 від 28.11.2020, не містять розбіжностей, матеріали справи №281/1246/20 в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому правильно покладені судом в основу прийнятого рішення.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі, і доводами ОСОБА_1 , який в суді апеляційної інстанції категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. Такі пояснення викликають розумні сумніви, є недостовірними, такими, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

В ході розгляду справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КПК України, за відмову особи, яка керує транспортним засобом ОСОБА_1 , від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, що прямо передбачено диспозицією цієї статті КУпАП.

Апеляційні доводи захисника щодо закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими та були предметом дослідження в ході судового розгляду справи судом першої інстанції з наданням їм належної оцінки в оскарженій постанові.

Наведені апеляційні доводи повністю спростовуються дослідженими по справі доказами.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на необґрунтованість прийнятої у справі постанови щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката Орлюка С.А. залишити без задоволення, а постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун