П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Скала В.І.

з участю:

прокурора Яциків О.П.,

особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли від Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 ОСОБА_1 переведено з Апеляційного суду Тернопільської області на посаду судді Тернопільського апеляційного суду. Наказом Тернопільського апеляційного суду від 02 жовтня 2018 року за № 2-к, його зараховано в штат новоутвореного Тернопільського апеляційного суду. Рішенням Вищої ради правосуддя від 20 серпня 2020 року за № 2439/0/15-20, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади. Наказом Тернопільського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року № 156-к/тр, ОСОБА_1 відраховано зі штату Тернопільського апеляційного суду з 25 серпня 2020 року.

Відповідно до вимог п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія даного Закону і є особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 1, абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи звільненим у 2020 році з посади судді Тернопільського апеляційного суду та будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за минулий 2020 рік.

Встановлено, що ОСОБА_1 подав вказану декларацію за минулий 2020 рік, без поважних причин, несвоєчасно, а саме 04 квітня 2021 року.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що йому було відомо про обов`язок щодо подання електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після припинення такої діяльності, за минулий 2020 рік (після звільнення).

Він спробував подати декларацію вчасно, однак не врахував, що строк дії його електронно-цифрового підпису закінчився, про що він дізнався лише 30-31 березня 2021 року коли намагався подати декларацію. Тому, 02 квітня 2021 року він звернувся у податкову інспекцію, виготовив ЕЦП та 04.04.2021 року подав відповідну декларацію. Просив врахувати наявність поважних причин несвоєчасного подання декларації таких як стан здоров`я, відсутність у нього відомостей про строк дії його ЕЦП та те, що він наміру не подати чи подати несвоєчасно декларацію не мав.

Відтак, вважає, що формально в його діях наявних склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, однак, враховуючи поважні причини, стан здоров`я, у зв`язку з погіршення якого він і подав заяву на відставку, відсутність умислу та незначний термін пропуску строку встановленого законом, просив закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Прокурор пояснив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами. Вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до відповідальності, визнавши його винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті за дане правопорушення.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018, ОСОБА_1 переведено з Апеляційного суду Тернопільської області на посаду судді Тернопільського апеляційного суду.

Наказом Тернопільського апеляційного суду від 02 жовтня 2018 року за № 2-к, ОСОБА_1 зараховано в порядку переведення з апеляційного суду Тернопільської області з 02.10.2018 року в штат новоутвореного Тернопільського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 20 серпня 2020 року за № 2439/0/15-20 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Тернопільського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року № 156-к/тр ОСОБА_1 відраховано зі штату Тернопільського апеляційного суду з 25 серпня 2020 року.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 подав декларацію після звільнення за минулий 2020 рік 04 квітня 2021 року, що визнається ОСОБА_1 та підтверджується витягом (скріншотом) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідивши в сукупності наявні у справі докази та кожен зокрема, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, .

При цьому у примітці даної статті зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі судді.

Положеннями абз. 2 ч. 2 статті 45 даного Закону передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 45 даного Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до роз`яснень НАЗК, декларація особи, яка припинила діяльність (декларація «після звільнення») декларація, яка подається відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація. Відлік строку подачі декларації «після звільнення» починається з

00 годин 00 хвилин 01 січня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 зобов`язаний був з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року подати декларацію особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2020 рік.

Всупереч вказаним вимогам Закону, декларацію ОСОБА_1 подав 04.04.2021 року, що визнається останнім та підтверджується матеріалами справи.

Адміністративна відповідальність, відповідно до положень ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, настає в разі порушення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винну у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, однак будь-яких доказів на підтвердження поважності причин несвоєчасного неподання декларації особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, суду не надав.

Таким чином, ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 04 квітня 2021 року, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю підтверджується доказами, дослідженими та оглянутими у судовому засіданні, а саме:

- копією Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 про переведення ОСОБА_1 з Апеляційного суду Тернопільської області на посаду судді Тернопільського апеляційного суду (а.с.18-23);

- копією витягу з наказу від 02 жовтня 2018 року про зарахування ОСОБА_1 до штату новоутвореного Тернопільського апеляційного суду (а.с. 24);

- копією рішення Вищої ради правосуддя від 20 серпня 2020 року за № 2439/0/15-20 про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади (а.с.25);

- копією наказу Тернопільського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року № 156-к/тр про відрахування ОСОБА_1 зі штату Тернопільського апеляційного суду з 25 серпня 2020 року (а.с.26);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 29 червня 2021 року (а.с.5-6);

- витягом (скріншотом) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://public.nazk.gov.ua)(а.с.8);

- послідовністю дій користування, які вчинив ОСОБА_1 , «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» за період з 01.01.2021 року по 04.04.2021 року (а.с. 9-10).

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, яка повинна була бути подана до 01 квітня 2021 року.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про наявність поважних причин несвоєчасно подання декларації, оскільки в судовому засіданні таких причин не встановлено. ОСОБА_1 не був позбавлений можливості завчасно підготуватись до подання декларації та виготовити ЕЦП у період з 01 січня по 01 квітня 2021 року.

Проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, яка повинна була бути подана до 01 квітня 2021 року, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, а тому вважає за можливе накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 38, 172-6, 280, 283, 284, 287 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської

СуддяІ. М. Черніцька