ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/259/21 Справа № 211/6387/20 Суддя у 1-й інстанції - Середня Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Догинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн на користь держави.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що під час прийняття рішення у справі суд допустив спрощений підхід до судового розгляду та проігнорував його права.

Вказав, що ним були подані клопотання про виклик до суду у якості свідків співробітників патрульної поліції, які складали протокол та клопотання про витребування відеозапису повної тривалості зупинки з 20 год 30 хв до 21 год 30 хв 23 жовтня 2020 року, до яких суд поставився формально.

Зазначив, що викликавши в судове засідання у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд не перевірив причини їх неявки.

Стверджував, що співробітники патрульної поліції не пропонували на місці зупинення транспортного засобу пройти тестування на стан сп`яніння на пристрої Drager. Працівники патрульної поліції повідомили його, що інший екіпаж за деякий час підвезе пристрій Drager, але зазначене не було виконано. Натомість інспектор через певний час відразу без огляду на місці направив його на проходження медичного огляду і лікувальний заклад.

Вказав, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи є фрагментарним та неповним і складається з чотирьох фрагментів різної тривалості.

Зазначив, що неодноразово звертав увагу працівників патрульної служби на те, що він є хворою людиною та повинен постійно приймати ліки, які хоча і не впливають на швидкість реакції, але їх запах міг бути помилково сприйнятий за алкоголь.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Пивовар В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника Пивовара В.В., перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу серії ДПР18 №113679, 23 жовтня 2020 року о 20 год 38 хв в м.Кривий Ріг по вул.Некрасова біля будинку №14, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук; порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Надаючи адміністративно-правову кваліфікацію діянням ОСОБА_1 , враховую, що за протоколом про адміністративне правопорушення діяння останнього кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, яка в редакції Закону України №1446-VIII від 07 липня 2016 року передбачала відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, зазначена норма з 01 липня 2020 року згідно Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передачу керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмову осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами.

В той же час, згідно Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень №720-IX від 17 червня 2020 року, відповідні положення із Закону України №2617-VII від 22 листопада 2018 року були виключені. Вказаний закон набрав законної сили 03 липня 2020 року.

Згідно роз`яснень від 20 липня 2020 року Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Таким чином, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону України №1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що співробітники патрульної поліції не пропонували йому на місці зупинки пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою пристрою Drager не можуть бути прийняті до уваги, оскільки переглядом відеозапису з нагрудних камер поліцейських у суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками патрульної поліції у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, оскільки він не пропустив зустрічний транспортний засіб під час здійснення повороту. При спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 поводив себе нервово, у зв`язку з чим, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager. Водій ОСОБА_1 дійсно добровільно, без будь-якого примусу відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння в присутності двох свідків. Обґрунтовуючи свою відмову, ОСОБА_1 зазначив, що він прийняв велику кількість ліків та уколів, так як має захворювання спини.

Надаючи оцінку довідкам, які захисник Пивовар В.В. долучив до апеляційної скарги, суддя вважає їх неналежними доказами, оскільки вони не містять відомостей, що ОСОБА_1 були призначені препарати з вмістом спирту або алкалоїдів.

Оскільки сама по собі відмова водія від проходження огляду на визначення стану сп`яніння становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Онушко