Номер провадження 3/754/4504/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстрованої у АДРЕСА_1 ,

проживаючої у АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 184 Кодексу про адміністративні правопорушення України, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі від 19.07.2021 року вказано про те, що 19.07.2021 року приблизно о 21 годині 31 хвилина ОСОБА_2 неналежно виконувала батьківські обов`язки за адресою: АДРЕСА_3 , син даної громадянки проник на територію школи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 фактично вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КпАП України.

На виклик до суду ОСОБА_2 не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила.

Від адвоката Прозорі О.Л., який є представником ОСОБА_2 , надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

Вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 184 КпАП України передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_4 , вказано про те, що остання неналежно виконує свої батьківські обов`язки відносно сина.

Але з даного протоколу неможливо встановити, які саме батьківські обов`язки неналежно виконує ОСОБА_2 , а також чим це підтверджується.

Частиною 1 статті 256 КпАП України передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім"я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак, як вбачається з протоколу, суть адміністративного правопорушення викладена в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України, тобто, не зазначено, який саме вид дії або бездіяльність вчинила ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_3 , які можна кваліфікувати як ухилення батька від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини.

До того ж, у протоколі відсутні відомості про свідків, понятих, а також не зазначено потерпілого в цьому правопорушенні, про матеріальну шкоду та суть адміністративного правопорушення.

З наведеного вбачається, що суть адміністративного правопорушення, зазначена у протоколі, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КпАП України.

При цьому суд звертає увагу на те, що приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практика Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, суд, будучи неупередженим і безстороннім, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням вищевикладеного, вимог діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КпАП України немає, а тому справа відносно неї підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 283, 290, 291 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 184 КпАП України за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя О.В.Лісовська