Справа № 167/563/21
Номер провадження 3/167/259/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю секретаря судового засідання С.М. Шибуні,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Топільно Рожищенського району Волинської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого начальником гуманітарного відділу Рожищенської міської ради, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП),

з участю ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

23.07.2021 року до Рожищенського районного суду Волинської області з Управління держпраці у Волинській області надійшов для розгляду протокол №ВЛ 555/563/АВ/П/ПТ від 19.07.2021 року про адміністративне правопорушення, складеного за частиною 1 статті 41 КУпАП відносно ОСОБА_2 , начальника гуманітарного відділу Рожищенської міської ради (далі протокол).

Згідно протоколу, головним інспектором праці О.В. Корчмарчук був проведений позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки з питань додержання законодавства про працю з питань надання щорічної відпустки і перевіркою було встановлено наступне.

У ході позапланового заходу був наданий для перевірки контракт, укладений 25.06.2020 року з колишнім директором Комунального опорного навчального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3 м Рожище» ОСОБА_3 . Строк дії контракту закінчився 01.07.2021 року. ОСОБА_4 16.06.2021 року звернувся до начальника гуманітарного відділу Рожищенської міської ради І.Б. Кузави із заявою про надання йому щорічної відпустки з 22 червня по 02 липня цього року. ОСОБА_5 відмовив ОСОБА_3 у наданні щорічної відпустки мотивуючи це тим, що директор працює на умовах строкового трудового договору, термін дії якого закінчується 30 червня і надати відпустку тривалістю 42 календарні дні не має можливості.

За таких обставин своїми діями ОСОБА_5 порушив статтю 2 та частину 2 статті 3 Закону України «Про відпустки», що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 41 КУпАП.

ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому адміністративному правопорушенні за частиною 1 статті 41 КУпАП не визнав і суду пояснив, що згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про відпустки» він мав право, а не обов`язок, надати ОСОБА_3 щорічну відпустку. Оскільки, термін щорічної відпустки, яку просив надати ОСОБА_4 , спливав поза строком контракту, укладеного з ним, і була виробнича необхідність присутності ОСОБА_3 на роботі, то він скористався своїм правом і відмовив останньому у наданні щорічної відпустку. Проте, ОСОБА_3 була повністю виплачена вся компенсація за всі дні невикористаної відпустки.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення ОСОБА_2 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, з`ясувавши додаткові обставини справи та дослідивши надані ОСОБА_6 документи, суд встановив наступне.

Згідно протоколу №ВЛ 555/563/АВ/П/ПТ від 19.07.2021 року ОСОБА_5 , начальник гуманітарного відділу Рожищенської міської ради, порушив право працівника, визначене статтею 2 та частиною 2 статті 3 Закону України «Про відпустки», за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 41 КУпАП (ас 4-5).

Згідно Акта ВЛ 555/563/АВ від 19.07.2021 року, з 14.07.2021 року по 19.07.2021 року головним інспектором праці О.В. Корчмарчук був проведений позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки з питань додержання законодавства про працю з питань надання щорічної відпустки і перевіркою було встановлено порушення начальником гуманітарного відділу Рожищенської міської ради ОСОБА_6 права працівника на відпустку, визначене статтею 2 та частиною 2 статті 3 Закону України «Про відпустки» (ас 9-17).

У судовому засіданні встановлено, що Акт ВЛ 555/563/АВ від 19.07.2021 року ОСОБА_5 підписав з відміткою, що «зауваження будуть подані у письмовій формі протягом 5 (пяти) робочих днів» (ас 16).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 22.07.2021 року подав свої зауваження до Акта ВЛ 555/563/АВ від 19.07.2021 року.

Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю регулюється Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823 (в редакції станом на 19.07.2021 року) (далі Порядок).

Згідно пп 5, 8 п 13 Порядку, під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право: подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження до акта інспекційного відвідування; вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства.

Згідно п 18 Порядку, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Згідно п 24 Порядку, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді, і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Подію та склад правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи повинні діяти у точній відповідності із законом.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що не можна покласти в основу обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення №ВЛ 555/563/АВ/П/ПТ від 19.07.2021 року, який складений з грубим порушенням вимог Порядку, зокрема без урахування зауважень ОСОБА_2 , який вчасно і належним чином подав свої зауваження до Акта ВЛ 555/563/АВ від 19.07.2021 року, що став підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 .

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним і допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У судовому засіданні установлено, що згідно Контракту від 25.06.2020 року, складеного між начальником відділу освіти та молоді Рожищенської районної державної адміністрації ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , останній працював на посаді директора Комунального опорного навчального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3 м. Рожище» Рожищенського району Волинської області. Контракт діяв з 01.07.2020 року до 01.07.2021 року (ас 21-26).

Згідно заяви ОСОБА_3 від 16.06.2021 року, останній просив надати йому чергову відпустку із виплатою оздоровчих з 22 червня по 02 липня 2021 р (сорок два календарні дні) (ас 27).

Згідно заяви ОСОБА_3 від 16.06.2021 року, останній просив надати йому чергову відпустку тривалістю 42 (сорок два) календарні дні з 22 червня 2021 року з виплатою оздоровчих.

Згідно повідомлення за підписом начальника гуманітарного відділу Рожищенської міської ради І.Кузави від 18.06.2021 року №394/01-10/2-21, ОСОБА_3 було відмовлено у наданні відпустки з 22 червня 2021 року терміном 42 календарні дні. Відмова мотивована тим, що роботодавець може, але не зобов`язаний задовольнити прохання працівника стосовно реалізації ним права, вказаного у частині другій статті 3 Закону України «Про відпустки». Крім того, у зв`язку з призначенням на посаду нового директора Комунального опорного навчального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3 м. Рожище» Рожищенського району Волинської області з 01.07.2021 року, ОСОБА_3 необхідно підготувати документи та здійснити прийом-передачу усіх справ, матеріальних цінностей, тощо (ас 28).

Згідно наказу від 23.06.2021 року №64-к, ОСОБА_3 звільнено з посади директора Комунального опорного навчального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3 м. Рожище» Рожищенського району Волинської області 01.07.2021 року у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту) згідно пункту 2 статті 36 КЗпП України та виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 01.07.2020 року по 01.07.2021 року 42 (сорок два) календарні дні (ас 29).

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 41 КУпАП, адміністративним правопорушенням є порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Згідно статей 2, 3, 24 Закону України «Про відпустки», право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Іноземці та особи без громадянства, які працюють в Україні, мають право на відпустки нарівні з громадянами України.

Право на відпустки забезпечується:

- гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом;

- забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

За бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

У разі звільнення працівника у зв`язку із закінченням строку трудового договору невикористана відпустка може за його бажанням надаватися й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки.

У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.

Усі норми права можна поділити на види за певними критеріями. Зокрема, за методом правового регулювання (або за формою закріплення бажаної поведінки суб`єктів права) норми права є:

- імперативна норма виражає в категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії й не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів. Інакше: імперативні норми прямо наказують правила поведінки;

- диспозитивна норма наказує варіант поведінки, але яка дозволяє сторонам регульованих відносин самим визначати права й обов`язки в окремих випадках. Інакше: диспозитивні норми надають свободу вибору поведінки.

За методом правового регулювання частина 2 статті 3 Закону України «Про відпустки» є диспозитивною правовою нормою, оскільки дозволяє, але не зобов`язує, роботодавцю надавати за бажанням працівника, який працює за строковим трудовим договором, невикористану відпустку й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору.

Згідно пояснень ОСОБА_2 , він, як роботодавець, скористався наданим правом, встановленим частиною 2 статті 3 Закону України «Про відпустки», і відмовив ОСОБА_3 , який працював в умовах строкового трудового договору, термін дії якого завершувався 01.07.2021 року, у наданні щорічної відпустки терміном 42 дні з 22.06.2021 року, обгрунтовуючи свою відмову, крім іншого, необхідністю підготовки ОСОБА_3 документів та здійснення прийому-передачі усіх справ, матеріальних цінностей, тощо новому директору КОЗЗСО «Рожищенський ліцей №3», який мав бути призначений на посаду з 01.07.2021 року.

У судове засідання викликався головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_7 , яка у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин і не скористалася наданою судом можливістю пояснити тлумачення посадовоми особами Управління Держпраці у Волинській області частини 2 статті 3 Закону України «Про відпустки», а саме: «У разі звільнення працівника у зв`язку із закінченням строку трудового договору невикористана відпустка може за його бажанням надаватися…».

Згідно частин 2, 3 статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись частиною 1 статті 41, статтею 245, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 41 КУпАП, закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неподання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька