Справа № 219/6301/21
Провадження № 3/219/2227/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Лапченко О.М., розглянувши адміністративний матеріал у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , територіального менеджера ТОВ «Паралель М ЛТД», адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 164 ч.1 КпАП України,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 646385 від 01 червня 2021, який складений поліцейським ВРПП Бахмутського РВП ГУНП України в Донецькій області старшим сержантом поліції Перепелицею О.В., 01.06.2021 року о 12.14 годині ОСОБА_1 , маючи в своєму користуванні потенційно небезпечний об`єкт, а саме - дві паливно-роздавальні колонки, розташовані на АЗС «Паралель» за адресою: Донецька область, м. Бахмут вул. Горбатого 80, не організувала проведення ідентифікації , чим порушила пункт 3 частини 4 ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки постанови Кабінету Міністрів України № 1107 від 26.10.2011 року.

Згідно ст. 278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Салій Т.М. надійшло клопотання, згідно якого вона просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання зазначила, що ОСОБА_1 знаходиться у трудових відносинах з ТОВ «Параллель - М ЛТД», є найманим працівником, самостійно не здійснює господарської діяльності та не є суб`єктом господарювання, відповідальним за оформлення чи організацію ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107, на яку посилається правоохоронний орган в протоколі про адміністративне правопорушення, затверджено Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - Порядок). Цей Порядок визначає процедуру видачі або відмови у видачі, переоформлення, анулювання Держпраці та її територіальними органами дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Вказана в протоколі про адміністративне правопорушення Постанова КМУ № 1107 від 26.10.2011 року не містить жодних вимог щодо порядку проведення ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки» затверджено Порядок ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, згідно з яким дія цього Порядку поширюється на всіх суб`єктів господарювання, у власності або користуванні яких є об`єкти, де можуть використовуватися або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються небезпечні речовини (дані - потенційно небезпечні об`єкти), а також на всіх суб`єктів господарювання, які мають намір розпочати будівництво потенційно небезпечних об`єктів. Пунктом 3 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки встановлено, що суб`єкт господарювання, у власності або користуванні якого є хоча б один потенційно небезпечний об`єкт чи який має намір розпочати будівництво такого об`єкта, організовує проведення його ідентифікації. Таким чином, саме суб`єкт господарювання є відповідальним за оформлення чи організацію ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки. Вказує, що ОСОБА_1 знаходиться у трудових відносинах з ТОВ «Параллель - М ЛТД», є найманим працівником та обіймає посаду менеджера (територіального), до її повноважень належить оперативне керування діяльністю АЗС. Повноважень щодо здійснення господарської діяльності, або щодо отримання будь-яких дозволів чи ліцензій ОСОБА_1 не має. Вважає, що співробітниками ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області не був врахований той факт, що ОСОБА_1 є найманим працівником ТОВ «Параллель-М ЛТД», та не здійснює господарську діяльність самостійно, ініціативно, на власний ризик та з метою одержання прибутку. Крім того, ТОВ «Параллель - М ЛТД» було організовано проведення ідентифікації багатопаливної автозаправної станції з АГЗП № 33, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Горбатова, 80, що підтверджується повідомленням Головного Управління Держпраці у Донецькій області «Про ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки» вих. № 5.1-13-5/109/20 від 10.01.2020 року. За результатами проведення ідентифікації об`єкт підвищеної небезпеки - автозаправна станція, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 була включена до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, відповідні відомості опубліковані на веб-сайті Держпраці у мережі Інтернет. Крім того, поліцейським ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області не було здійснено жодних дій, спрямованих на доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме - фабула протоколу та матеріали справи не містять актів перевірок АЗС відповідних державних органів, на яких покладено контроль за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення господарської діяльності, якими б було встановлено відсутність документів, в тому числі дозвільного характеру, не містить доказів того, що ОСОБА_1 є відповідальною особою за здійснення ТОВ «Параллель-М ЛТД» господарської діяльності та отримання документів дозвільного характеру та яких саме, також не враховано пояснення ОСОБА_1 про ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки та про наявність дозвільних документів. Наявність дозволу на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. До протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області додані пояснення ОСОБА_2 від 01.06.2021 року, які суперечать висновкам, які викладені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення. На відміну від протоколу, у поясненнях вказано, що підприємством експлуатуються паливно-роздавальні колонки без дозволу, виданого територіальним органом Державної служби з питань праці. В той час як у протоколі вказано, що порушення полягає у не проведенні ОСОБА_1 ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки. Про ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки, а також про наявність дозвільних документів було повідомлено співробітників ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області. Таким чином, вважає, що підстави для складання протоколу та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП відсутні.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП), у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення - це документ, складений на відповідному бланку з неухильним дотриманням вимог щодо процедури та об`єму заповнення, який містить склад інкримінованого особі діяння (адміністративного правопорушення), та в межах якого судом розглядається справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди)

Об`єктом цього правопорушення (науково-практичний коментар до ст.164 ч.1 КпАП України) є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Безпосередня участь - це зазначена діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи (п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», 28.12.1994 p., № 334/94-ВР).

За ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємницькою може вважатись лише діяльність з виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг і зайняття торгівлею з метою одержання прибутку. У разі відсутності такої мети немає правових підстав вважати діяльність господарюючого суб`єкта підприємницькою (п.3 листа Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства при вирішенні спорів» № 01-8/453 від 26.06.1995 p.).

Однак автором протоколу не розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення в розрізі ч.1 ст. 164 КпАП України.

Крім того, матеріали справи не містять доказів наявності трудових відносин ТОВ «Параллель - М ЛТД» з ОСОБА_1 та чи є ОСОБА_1 суб`єктом правопорушення ч.1 ст. 164 КпАП України.

ОСОБА_1 знаходиться у трудових відносинах з ТОВ «Параллель - М ЛТД» та є найманим працівником, обіймає посаду менеджера (територіального), до її повноважень належить оперативне керування діяльністю АЗС, що підтверджується Витягом з наказу від 09.07.2018 року № 154 л.

Повноважень щодо здійснення господарської діяльності або щодо отримання будь-яких дозволів чи ліцензій ОСОБА_1 не має.

Між тим, співробітниками ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області не був врахований той факт, що ОСОБА_1 є найманим працівником ТОВ «Параллель-М ЛТД» та не здійснює господарську діяльність самостійно, ініціативно, на власний ризик та з метою одержання прибутку.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Господарського Кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ч. 2 ст. 55 ГК України).

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи (ст.65 ГК України).

Зокрема, організаційно-розпорядчі функції полягають у здійсненні керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах та організаціях (планування роботи, організація праці, забезпечення трудової дисципліни тощо). Такі функції здійснюють, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних чи комунальних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідувачі відділів, лабораторій) та їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири) тощо.

Адміністративно-господарські обов`язки включають повноваження з управління або розпорядження державним, комунальним чи колективним майном, що полягає в установленні порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпеченні контролю за цими операціями тощо. Такі повноваження у тому чи іншому обсязі мають начальники планово-господарських, постачальних, фінансових відділів та служб, завідувачі складів, магазинів, майстерень, ательє, їх заступники, керівники відділів підприємств, відомчі ревізори та контролери тощо.

Тобто, в матеріалах справи необхідно зібрати необхідні документи (докази) того, що та чи інша особа, що притягується до адміністративної відповідальності є саме посадовою особою і вона виконує організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські обов`язки.

Водночас до протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, згідно якого керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель М- ЛТД», юридична адреса: м. Запоріжжя, Вознесенський район, бульвар Шевченка, буд.71 а, кім.901, є ОСОБА_3 .

Постанова Кабінету Міністрів України № 1107 від 26.10.2011 року, на яку посилається автор протоколу, регулює порядок видачі або відмови у видачі, переоформлення, анулювання дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Вказана Постанова Постанова Кабінету Міністрів України не містить вимог щодо порядку проведення ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки.

Нормативними документами України вимоги щодо отримання будь-яких дозвільних документів встановлені безпосередньо до суб`єктів господарювання, а не до працівників таких суб`єктів господарювання.

ОСОБА_1 є працівником ТОВ «Параллель-М ЛТД», що підтверджується витягом з наказу ТОВ «Параллель-М ЛТД» № 154 л від 09.07.2018 року.

Ідентифікація об`єкта підвищеною небезпеки є процедурою визначення ступеня рівня потенційно небезпечного об`єкта, яка регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки».

Отримання дозволу на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки є окремою процедурою, яка регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» та проводиться після проведення ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки.

Відповідно до пункту 1 Додатку 2 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 р. № 77) до переліку видів робіт підвищеної небезпеки, які виконуються на підставі дозволу включено використання, переробку, зберігання, транспортування, застосування, утилізацію та знешкодження вибухопожежонебезпечних і небезпечних речовин 1 і 2 класу небезпеки, горючих рідин, маса яких дорівнює або перевищує значення нормативів порогових мас, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р.№ 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки». Відповідно до п. 3 Порядку експлуатація машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки - це довготривалий період використання під час виробничого процесу машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки з урахуванням їх експлуатаційних характеристик.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що дозвіл є формою згідно з додатком 1 видається: роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А додатка 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 р. № 77; виробникові або постачальникові машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - виробник або постачальник) - на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 р. № 77, якщо інша форма оцінки його відповідності, яка є обов`язковою вимогою до нього, не встановлена технічними регламентами. У разі коли дозвіл на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки отримано виробником або постачальником до прийняття зобов`язань щодо їх постачання, роботодавець може застосовувати зазначені машини, механізми, устаткування на підставі завіреної в установленому законодавством порядку копії дозволу, одержаної від такого виробника або постачальника.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.

Оскільки суд не має право самостійно збирати докази по справі, які підтверджують виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, оцінивши надані суду докази, вважає за необхідне провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 164 ч.1, 268, 283, 284 КпАП України, суд,

постановив:

закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 164 ч.1 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М.Лапченко