Справа № 308/4074/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Качайло А.І.,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 липня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 (чотириста двадцять грн) 40 коп.

Згідно зі змістом постанови, 19.04.2020, о 00 год. 05 хв, ОСОБА_1 в м. Ужгород по вул. Болгарська, керував транспортним засобом марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у лікаря - нарколога відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Качайло А.І. вказує на те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Зазначає, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а автомобіль належить не йому, а іншій особі. Стверджує, що поліцейські, залучивши двох свідків, ввели в оману останніх, повідомивши їм про те, що ОСОБА_1 є власником і водієм транспортного засобу, й проходити огляд на стан сп`яніння відмовляється. Залучені свідки, не вникаючи у суть питання, своїми підписами засвідчили про встановлений поліцейськими вищевказаний факт, який ОСОБА_1 категорично заперечувався. На думку апелянта, працівники поліції, не перевіривши інформацію, надану ОСОБА_1 , безпідставно та необґрунтовано тимчасово затримали його, а відтак оформили протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, його справу суд розглянув поверхово та формально, і без наявності доказів, без перевірки показів залучених свідків безпідставно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні цього адміністративного правопорушення. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його представника, - адвоката Качайла А. І., які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін не надходило. Неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, - адвоката Качайла А. І., відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. При цьому береться до уваги, що розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями адвоката Качайла А.І.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені беззаперечні докази, на яких ґрунтується правильний висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Відповідно до пункту 2. 5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується беззаперечними доказами, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299517 підтверджено, що19.04.2020, о 00 год. 05 хв, ОСОБА_1 в м. Ужгород по вул. Болгарська, керував транспортним засобом марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у лікаря - нарколога водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2. 5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 убачається, що останній не визнав факт керування транспортним засобом, а поліцейські зупинили його по вул. Болгарській, коли він проходив у напрямку вул. Коритнянська. У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції повідомили, що він керував транспортним засобом, який був припаркований на узбіччі. Своїми підписами ОСОБА_1 засвідчив, що зміст пояснень відповідає дійсності, сумнівів у їх правдивості немає (а. с. 3).

Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння підтверджено поясненнями свідків події - громадян - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які своїми підписами засвідчили, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я (а. с. 4, 5).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО №744680, вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП. З цієї ж копії вбачається, що ОСОБА_1 відмовився отримати цю копію (а. с. 6).

З рапорту лейтенанта поліції Кізляка В. В. убачається, що по вул. Болгарській у м. Ужгород було зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ 2102» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Відповідно до змісту рапорту, транспортний засіб залишено на місці події, без порушень ПДР.

Як убачається з довідки, сформованої на основі облікових даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 13.07.2021 (а. с. 8).

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання та розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь відомостей, які можуть слугувати підставою вважати, що працівники патрульної поліції Кізляк В. В. та Архіпова В. С. були упереджені під час зупинки, встановлення особи водія ОСОБА_1 та пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у поліцейського були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

На переконання апеляційного суду, підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - відсутні, оскільки вказані свідки були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейських Кізляка В. В. та Архіпової В. С. у результатах розгляду справи, - у підтвердженні таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що працівники патрульної поліції діяли виключно у межах наданих їм повноважень.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейських були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги. Отже, доводи апелянта про те, що поліцейські діяли незаконно, безпідставно та необґрунтовано затримали ОСОБА_1 та обмовили його у присутності свідків, - апеляційний суд відхиляє, адже матеріалами справи підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, доказів, які свідчать про невинуватість ОСОБА_1 , останній не надав ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду до моменту розгляду апеляційної скарги.

З цих підстав доводи апелянта про те, що працівники поліції ввели в оману свідків, повідомивши останніх про те, що ОСОБА_1 є власником і водієм транспортного засобу, й проходити огляд на стан сп`яніння відмовляється, - апеляційний суд не бере до уваги, адже відеозаписом, який міститься на DVD - диску чітко зафіксована не тільки категорична відмова ОСОБА_1 на вимогу поліцейського надати будь-які документи, які підтверджують його особу, а й відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та у медичному закладі. Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2. 5 ПДР підтверджується також поясненнями свідків.

Зазначені докази у справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 на чергову пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, тому, на переконання апеляційного суду, поліцейський мав усі законні підстави скласти щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що участі у розгляді справи місцевим судом ОСОБА_1 не брав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а також те, що на розгляд апеляційної скарги ані він, ані його представник, - адвокат Качайло А. І не з`явилися, - останні позбавили себе можливості надати будь-які докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростуванні висновків місцевого суду.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених п. 2. 5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представник - адвокат Качайло А. І., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 - адвокат Качайло А.І., - залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан