Справа № 308/1040/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Штефаняк І. І. в інтересах ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі (600) шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно постанови, 22.01.2021 о 22 год 10 хв по вул. Декабристів, 48, у м. Ужгороді, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Rokus», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у лікаря нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги, передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Штефаняк І. І. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Зазначає, що в медичному закладі від ОСОБА_1 не відбирали для дослідження будь-якого біологічного середовища (слину, сечу чи змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, або кров), а тому не зрозумілим є те, на підставі якого дослідження лікар встановив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Стверджує, що з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але з невідомих причин працівники поліції направили його до медичного закладу. Посилається і на те, що суд першої інстанції, не взявши до уваги його твердження про бажання ОСОБА_1 бути присутнім під час розгляду справи, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання та виклик поліцейського з метою допиту в якості свідка. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги й те, що складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить виправлення, і безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про повернення матеріалів справи для належного оформлення. Разом із тим, вказує на те, що з відеозапису вбачається, що різниця між часом фіксації події та складанням щодо ОСОБА_1 протоколу становить понад 2 години. Тому, вважає, що рішення суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення є таким, що винесено без належного дослідження доказів та обставин справи, а тому підлягає скасуванню. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, - адвоката Штефаняка І. І. неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вищевказані учасники судового провадження були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи й даних про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін не надходило.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП,

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, зміст постанови відповідає ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №292811 встановлено, що 22.01.2021, о 22 год 10 хв, по вул. Декабристів, 48, у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Rokus», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився у лікаря нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги, передбачені п. 2.9 «а» ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від надання будь-яких пояснень стосовно вказаної події ОСОБА_1 відмовився згідно зі ст. 63 Конституції України. Своїми підписами особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом протоколу ознайомився, відомості, вказані у ньому є правильними, копію протоколу отримав.

Як убачається з висновку щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння №542/51 від 22.01.2021, зроблений лікарем КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом медичного висновку ознайомлений і заперечень щодо нього немає.

Розпискою ОСОБА_1 підтверджується, що останній підтверджує факт залишення на зберігання транспортного засобу «Ford Rokus», д. н. з. НОМЕР_1 за адресою м. Ужгород, вул. Декабристів, 48.

Як убачається з рапорту старшого лейтенанта поліції Терпака В., під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 лікарем було допущено помилку у висновку № 542, а саме: неправильно вказані особа по батькові та серія посвідчення водія. Згідно з рапортом, серія посвідчення водія - НОМЕР_2 , а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по батькові - ОСОБА_1 .

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №760205 підтверджується, що ОСОБА_1 визнаний винним за порушення Правил дорожнього руху України і його діяння кваліфіковані за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відеозаписом з бодікамер поліцейського, який міститься на DVD-диску, підтверджується, що ОСОБА_1 визнає той факт, що перебуває за кермом у стані алкогольного сп`яніння. Також з відеозапису убачається, що огляд водія проведений у лікаря-нарколога (а. с. 8).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що лейтенант поліції Шелеснак М. А. та старший лейтенант поліції Терпак В. були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про накладення адміністративного стягнення.

Суд також вважає, що підстав не довіряти або сумніватись у фаховості лікаря КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» ОСОБА_2 також немає. Так, у матеріалах справи відсутні докази того, що в лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав висновок про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції, котрі складали протокол, а також лікарем, який здійснював огляд було допущено низку порушень, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки вони не підтверджені доказами.

Доводи апелянта про те, що поліцейськими не було дотримано відповідних нормативних вимог про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. При цьому, відомостей про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 примусово, всупереч його волі, був доставлений до закладу охорони здоров`я - у матеріалах справи немає, їх також не додано до апеляційної скарги.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає приписам ст. 256 КУпАП, оскільки містить виправлення, а отже не може бути доказом у справі, - апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, у тому числі й відеозаписом із місця події, з якого убачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що перебуває за кермом автомобіля у стані алкогольного сп`яніння.

Так, доводи апелянта про те, що медичний огляд водія ОСОБА_1 проводився з порушеннями, відтак висновок лікаря не є належним доказом у справі,- апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено, що огляд проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. До того ж, своїм підписом ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння погоджується. При цьому, з указаного висновку убачається, що ОСОБА_1 не подавав жодних зауважень чи застережень щодо відомостей, внесених до цього документу, чи не погоджувався з результатами огляду (а. с. 2). Про те, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я підтверджується і відеозаписом з бодікамери поліцейського, який міститься на DVD-диску.

Із цих підстав, як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відхиляються і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, не взявши до уваги твердження про бажання ОСОБА_1 бути присутнім під час розгляду справи, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання та виклик поліцейського з метою допиту в якості свідка. Між тим, в обґрунтування цих доводів апелянт не вказує на те для з`ясування яких саме обставин події, що мала місце, необхідно викликати та допитати у судовому засіданні поліцейського.

Доводи апелянта відносно того, що з відеозапису убачається, що різниця між часом фіксації події та складанням щодо ОСОБА_1 протоколу становить понад 2 години, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 9 «а» ПДР та висновок суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представник - адвокат Штефаняк І. І., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Штефаняк І. І. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан