ПОСТАНОВА

Іменем України

13.08.21 року смт.Мангуш

Суддя Першотравневого районного суду Донецької області Чудопалова С.В., розглянувши заяву про самовідвід судді Володарського районного суду Донецької області Подліпенця , -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2021 р. до Першотравневого районного суду Донецької області згідно ухвали колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду від 27.07.20219 . надійшла заява судді Подліпенця Є.О. про самовідвід по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за 173 КУпАП.

Заява судді Подліпенця Є.О. про самовідвід зазначено, що потерпіла особа по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП - ОСОБА_2 працює на посаді помічника судді Володарського районного суду Донецької області, тому вважає, що при розгляді зазначеної справи та прийнятті остаточного рішення він буде упередженим .

Розглянувши клопотання, суддя дійшов наступного висновку.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не містить спеціальних норм, що передбачають порядок розгляду заяви про відвід.

Між тим, згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинуваченняпроти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Враховуючи наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, зокрема, врегулювання права на відвід і порядку заяви про відвід, приходжу до висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і прийняття та розгляд клопотання за правилами, закріпленими в КПК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні у випадках 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленогочастиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так ЄСПЛ у п.п. 28, 29 свого рішення від 15.07.2010 р. у справі «Газета «Україна-Центр» проти України зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції (995_004) повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). 29. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

Таким чином, оскільки особиста безсторонність судді презюмується, а у заяві судді про самовідвід не зазначено передбачених законом підстав для розумного сумніву у цьому, то заява про самовідвід судді Володарського районного суду Донецької області Подліпенця Є.О. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви судді Володарського районного суду Донецької області Подліпенця Є.О. про самовідвід по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП (справа № 241/1903/19) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В.Чудопалова