Справа № 359/4224/21 Головуючий 1 інстанція- Кабанячий Ю.В.
Провадження № 33/824/3544/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 серпня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень,-

в с т а н о в и в:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Відповідно до вказаної постанови 22 квітня 2021 року о 18 годині 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи вантажним автомобілем «Renault Premsuv» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Krone» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автодорозі Гора-Ревне у Бориспільському районі Київської області, перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху від автомобіля відпало кріплення акумулятора та пошкодило два автомобілі «Land Rover» реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_4 , які рухалися в попутному та протилежному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинивадміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

На постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час та дату розгляду справи, що позбавило його права на участь у судовому засіданні, поданні пояснень та додаткових доказів та порушило вимоги ст.268 КУпАП. Окрім того, посилання суду на порушення ним п.2.3 «а» Правил дорожнього руху щодо незабезпечення технічно справного стану автомобіля необгрунтовані. У п.31.4 ПДР вказано перелік несправностей, за наявності

- 2 -

яких автомобіль не має технічно справного стану, зокрема це несправності: гальмівної системи, склоочисників і омивачів вітрового скла, коліс та шин, роботи двигуна, а тому перед виїздом він перевіряє роботу вказаних у п.31.4 ПДР систем автомобіля, жодних інших перевірок технічного стану автомоібля ПДР не передбачають. Порядок проведення обов`язкового технічного котролю та обсяги перевіркитехнічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ № 137 від 30 січня 2012 року передбачає щорічну періодичність проходження обов`язкового технічного контролю, який він пройшов 03 квітня 2021 року. Вважає, що відпадіння кріплення акумулятора сталося внаслідок неналежного стану дорожнього покриття, яке призвело до сильної вібрації автомобіля.

Також, ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги з огляду на те, що розгляд справи відбувся без його належного повідомлення та участі, а про наявність постанови він дізнався лише 08 липня 2021 року, коли повернувся з рейса і самостійно на веб-порталі «Судова влада України» виявив дану постанову.

Наведені апелянтом причини пропуску строку подання апеляційної скарги визнаються судом поважними, а тому на підставі ст.294 КУпАП суд поновлює ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2021 року.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час розгляду справи, надіслав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, доводи апеляційної скарги підтримав.

Потерпілі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 теж належно повідомлені про час розгляду справи засобами телефонного зв`язку за вказаними ними телефонами, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладенння розгляду справи не подали, що відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Відповідно до п.2.3 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і

- 3 -

забезпечити технічно справний стан автомобіля.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 22 квітня2021 року о 18 годині 20 хв., керуючи вантажним автомобілем «RenaultPremsuv» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Krone» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автодорозі Гора-Ревне у Бориспільському районі Київської області, перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху від автомобіля відпало кріплення акумулятора та пошкодило два автомобілі «Land Rover» реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_4 , які рухалися в попутному та протилежному напрямку.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку про порушення ОСОБА_4 п.2.3 «а» Правил дорожнього руху України, що потягло пошкодження транспортних засобів, а відтак у його діях містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 № 181586 від 22 квітня 2021 року, відповідно до якого 22 квітня 2021 року о 18 годині 20 хв. ОСОБА_1 , керуючи вантажним автомобілем «RenaultPremsuv» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Krone» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автодорозі Гора-Ревне у Бориспільському районі Київської області, перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху від автомобіля відпало кріплення акумулятора та пошкодило два автомобілі «Land Rover» реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_4 , які рухалися в попутному та протилежному напрямку,що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів;

- схемою дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням місця розташування автомобілів «RenaultPremsuv», «Land Rover» та «Volkswagen Passat» після дорожньо-транспортної пригоди та переліком видимих пошкоджень транспортних засобів;

- письмовими поясненнями учасника ДТП ОСОБА_1 , який пояснив, що 22 квітня 2021 року керував автомобілем «RenaultPremsuv» потрапив в ямку і відпала деталь (кріплення акамулятора), нещодавно він проходив техогляд і авто визнане справним;

- письмовими поясненнями учасника ДТП ОСОБА_2 , який пояснив, що 22 квітня 2021 року їхав на дачу у с.Петропавлівське. З фури, що їхала попереду вилетіла кришка акамулятора і вдарилась об зустрічний автомобіль«Volkswagen Passat», від якого відскочила в його авто і розбила бампер, ліве крило і протитуманну фару;

-письмовими поясненнями учасника ДТП ОСОБА_3 , який пояснив, що 22 квітня 2021 року їхав у бік с.Гора в бік м.Борисполя. Із вантажного автомобіля «Renault Premsuv», що рухався назустріч, відлетіла металічна защепа акамулятора і пошкодила його автомобіль

- 4 -

а саме пошкодила передній бампер, розбитий радіатор (протікає) і розбитий захист радіатора;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 279007 від 22 квітня 2021 року, відповідно до якого 22 квітня 2021 року о 18 годині 20 хв. ОСОБА_1 , керував вантажним автомобілем «Renault Premsuv» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «Krone» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автодорозі Гора-Ревне у Бориспільському районі Київської області, не маючи при собі посвідчення водія відповдіної категорії, чим порушив п.2.1 «а» ПДР. На ОСОБА_1 накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КупАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , якому у встановленому законом порядку роз'яснено його права, передбачені ст.268 КупАП і який не вказав у протоколі про свою незгоду із складанням у відношенні нього протоколу.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апеляційної скарги щодо хибності висновків суду про порушення ним п.2.3 «а» ПДР, оскільки у п.31.4 ПДР вказано перелік несправностей, за наявності яких автомобіль не має технічно справного стану, зокрема це несправності: гальмівної системи, склоочисників і омивачів вітрового скла, коліс та шин, роботи двигуна, а тому перед виїздом він перевіряє роботу вказаних у п.31.4 ПДР систем автомобіля, жодних інших перевірок технічного стану автомобіля ПДР не передбачають, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

Пункт п.31.4 ПДР містить вимоги щодо заборони експлуатації транспортних засобів за наявності вказаних у цьому пункті технічних несправностей автомобіля, тобто даний пункт ПДР взагалі забороняє виїзд автомобіля у випадку виявлення таких несправностей.

Пункт 2.3 «а» ПДР зобов`язує водія перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан автомобіля, тобто даний пункт за своїм змістом є значно ширшим відносно п.31.4 ПДР, бо зобов`язує перевірити технічний стан автомобіля вцілому, а не тільки у контексті систем, вказаних у п.31.4 ПДР.

В даному випадку ОСОБА_1 помилково ототожнює зміст вказаних норм ПДР, які є різними за змістом.

- 5 -

Це ж стосується посилань апелянта на Порядок проведення обов`язкового технічного котролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ № 137 від 30 січня 2012 року, який передбачає щорічну періодичність проходження обов`язкового технічного контролю і який він пройшов 03 квітня 2021 року.

Такі посилання є безпідставними, оскільки вказаний Порядок передбачає проведенняобов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, за результатами якого встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації.

А п.2.3 «а» ПДР у свою чергу покладає на водія обов`язок перевірити і забезпечити технічно справний стан автомобіля перед кожним виїздом, а не один раз на рік, як помилково вважає апелянт.

Доводи апеляційної скарги про те, що відпадіння кріплення акумулятора сталося внаслідок неналежного стану дорожнього покриття, яке призвело до сильної вібрації автомобіля, суд відхиляє як такі, що носять характер здогадів.

Доводи апеляційної скарги пропорушення вимог ст.268 КУпАП апеляційний суд визнає обгрунтованими і такі порушення суддею першої інстанції були допущені, оскільки справу було розглянуто без участіОСОБА_1 , за відсутності відомостей про його повідомлення. Разом з тим, недотримання суддею вимог ст.268 КУпАП не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки права ОСОБА_1 , передбачені ст.268КУпАП були в повному обсязі реалізовані ним в суді апеляційної інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги і наведення відповдних аргументів щодо незаконності рішення.

Більш того, саме ці обставини були взяті судом апеляційної інстанції до уваги при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який за клопотанням ОСОБА_1 , був поновлений.

Окрім того, всі наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення щодо незаконності оскаржуваної постанови апеляційним судом ретельно розглянуті і їм дана оцінка, що у свою чергу свідчить про дотримання прав ОСОБА_1 , передбачених ст.268 КУпАП та їх реалізацію в повному обсязі.

Надані апелянтомдокази та наведені аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.

Вирішуючи апеляційну скаргу, апеляційний суд відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людинизастосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свободкожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення

- 6 -

правопорушення і не викликають у суду сумнівів.

Всі вказані докази одержані законнним шляхом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2021 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень в дохід держави - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко