г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1607/21
Номер провадження 3/213/605/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 048132 від 04.05.2021 року (далі - Адміністративний протокол), водій ОСОБА_1 04.05.2021 року о 00 год. 34 хв., в м. Кривий Ріг, по вул. Гірників, буд. 50, керував автомобілем "ВАЗ" днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Огляд пройшов у встановленому законом порядку в мед.закладі КП КПЛПД "ДОР", за результатами якого водій ОСОБА_1 перебував в алкогольному сп`янінні, висновок № 682 від 04.05.2021 року, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП. Велась відеофіксація, нагрудний відеореєстратор АЕ00030, АЕ00065 та Xiomi.

Пояснення учасників справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він є власником транспортного засобу "ВАЗ" днз НОМЕР_1 , проте у вказаний день, час та місті він не керував транспортним засобом, а знаходився на пасажирському сидінні, оскільки деякий час тому вживав алкоголь і побоювався, що вплив алкоголю ще не пройшов, а за кермом був водій ОСОБА_2 , його знайомий, якого він, як водія, попросив доставити його автомобіль до дому. Під час руху перед зупинкою на його колінах сиділа також знайома дівчина, яка після зупинки пересіла на заднє пасажирське сидіння. Після зупинки автомобіля поліцейські підійшли до автомобіля та самі відкрили двері, побачивши, що за кермом сидить ОСОБА_2 . Потім вони вийшли з автомобілю. Дівчина, яка їхала з ними злякалась та сказала поліцейським, що вона знаходилась спереду, на пасажирському сидінні разом з ним і після зупинки пересіла назад. Далі поліцейські почали з`ясовувати власника автомобіля. З`ясувавши що він власник поліцейські проігнорували очевидний факт, що за кермом був ОСОБА_2 і почали наполягати, що за кермом був саме він, а також почали вимагати від нього пройти медичне обстеження на стан сп`яніння, усно посилаючись на те, що у них начебто є відео доказ, в якому видно, що він після зупинки автомобіля пересів з місця водія на пасажирське місце, отже йому краще погодитись. На його прохання показати це відео поліцейський сказав, що якщо він покаже це відео, то це буде обтяжуючою обставиною і його покарають вже на повну "катушку". При цьому ОСОБА_2 та дівчина, яка з ними їхала все ж таки просили показати відео, в якому видно, що він був водієм, проте поліцейський сказав, що це відео він та інші побачать у суді на великому екрані. Він не є юристом, але є власником автомобіля, на той момент поліцейський вимагав його пройти медичне обстеження і він його пройшов. Просить розібратись у всьому, подивитись відео, заслухати свідка ОСОБА_2 та винести законне рішення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є приятелем ОСОБА_1 і у вказаний день, час та місті керував транспортним засобом "ВАЗ", який належить ОСОБА_1 на його прохання, оскільки, як повідомив приятель, він раніше вживав алкоголь і не був впевнений, що є повністю тверезим. У нього є права на керування транспортними засобами і він погодився, при цьому ОСОБА_1 сів на переднє пасажирське сидіння. На це ж пасажирське сидіння сіла і дівчина у ноги ОСОБА_1 то була його знайома. Після зупинки, дівчина злякалась та зразу пересіла на заднє сидіння. Поліцейський підійшов до автомобіля, він заглушив мотор, поліцейський сам відчинив двері з його боку. Потім вони всі вийшли до поліцейських, ті почали з`ясовувати хто є власником автомобіля, ОСОБА_1 надав їм технічний паспорт. Потім поліцейські сказали, що за кермом був ОСОБА_1 , який на їх думку знаходиться в стані алкогольного сп`яніння і який після зупинки пересів на пасажирське сидіння, а він з пасажирського пересів на сидіння водія, щоб виправдати ОСОБА_1 . Проте такі дії при всьому бажанні не можливо було зробити - після зупинки поліцейський зразу підійшов до їх автомобіля, відкрив двері водія і бачив, що за кермом був саме він, саме він і вийшов з-за керма. Дівчина сказала поліцейським, що вона була разом з ОСОБА_1 на одному сидінні і після зупинки зразу пересіла назад. Поліцейський почав наполягати, що за кермом був ОСОБА_1 , що у них є відео доказ цього і ОСОБА_1 буде краще, якщо він погодиться з цим і став вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 , він та дівчина, всі разом попросили показати відео, де видно, що ОСОБА_1 пересів з місця водія на пасажирське місце і поліцейський їм сказав, що у разі перегляду такого відео, це обтяжить покарання ОСОБА_1 . Він та дівчина повторно сказали, що ОСОБА_1 не був за кермом, все це бачили поліцейські і якщо таке відео є нехай його покажуть. На це поліцейські сказали, що вони будуть дивитись це відео в суді на великому телевізорі і там давати свої пояснення. Потім поліцейський встановив його особу. Він сказав, що як водій готовий пройти огляд, проте його вже ніхто не чув, вся увага приділялась ОСОБА_1 , який потім поїхав на медичне обстеження.

В судовому засіданні адвокат Мірошниченко М.В. просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, звертаючи увагу на те, що ОСОБА_1 не був водієм та не керував транспортним засобом у вказаний в протоколі час, отже відсутні законні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Звертає увагу на те, що поліцейський не надав жодного доказу того, що ОСОБА_3 був за кермом, при цьому законодавець саме на поліцейського поклав обо`язок такий доказ надати. У зв`язку з тим, що водієм була інша особа, а саме ОСОБА_2 , який допитаний судом в якості свідка, відсутні будь які підстави приймати до уваги висновок щодо результатів медичного огляду стосовно ОСОБА_1 . Просить також переглянути у судовому засіданні всі відеодокази, які додані поліцейським до справи.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка, дослідивши всі матеріали адміністративної справи, переглянувши у судовому засіданні відеофіксацію з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які додані до матеріалів справи, давши їм належну та всебічну оцінку у сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступними підставами.

Законодавство, яким керувався суд.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Крім іншого, суд вважає за необхідне навести законодавство, яким у своїй діяльності повинна керуватись поліція при тих обставинах, яки відбулись у цій справі.

Так, відповідно до статті 3 Закону України "Про національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України,міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про національну поліцію", поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 7 Закону України "Про національну поліцію", під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування особою транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, одною з обов`язкових умов притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, яка є первісною по відношенню до інших умов, є фактичне керування особою транспортним засобом. Особа, яка не керувала транспортним засобом не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

При цьому, до матеріалів справи не надано жодного доказу того, що ОСОБА_1 у вказаний час, у вказаному місці керував транспортним засобом. Згідно відеозапису з нагрудних камер поліцейських DSJX300030_AE0030 та DSJX300065_AE0065 є очевидним, що поліцейський вказує ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на наявність у нього відеодоказу, згідно якого видно, що ОСОБА_1 після зупинки пересаджується з місця водія на переднє пасажирське сидіння. На прохання надати такий доказ з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який поясняв поліцейському, що він є водієм і був за кермом, поліцейський вказує, що у разі надання такого доказу, це обтяжить покарання ОСОБА_1 і таке відео вони побачать у суді. При цьому, всі відеозаписи, які додані поліцейським до матеріалів справи на двох ДВД носіях і які були досліджені в судовому засіданні у повному обсязі не мають жодного підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, знаходився за кермом даного транспортного засобу, а також того, що після зупинки транспортного засобу пересів з сидіння водія на пасажирське сидіння.

Як вже зазначалося вище, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, зазначаючи в Протоколі, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, поліцейський за вимогами чинного законодавства зобов`язаний і довести цю обставину, що зроблено не було.

Оскільки те, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу залишилось не доведеним, інші письмові матеріали - зазначений вище Протокол (а.с. 3), медичний висновок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння від 04.05.2021 (а.с. 4), рапорт поліцейського (а.с. 5) до уваги не приймаються.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства". Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням вищенаведеного, спираючись на норми чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не доведеною, тому підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 245, 251, 266, 268, 280, 283, 284, 285 КУпАП України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту винесення.

Суддя В.В.Попов.