Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 357/12541/20
Номер провадження 33/824/1997/2021
суддя у суді першої інстанції О.В. Ларіна

09 квітня 2021 року місто Київ

Номер справи 357/12541/20

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кочина С.С., переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Кочиним С.С., на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на якого накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 06.12.2020 о 10 год. 50 хв. під час руху в м.Біла Церква Київської області, по вул.П.Запорожця, 98А, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою драгера «ARLM-0372» у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тест №91 від 06.12.2020, результат огляду становить 0.35‰, чим порушив п.2.9 «А» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 через свого захисника Кочина С.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадженні у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення або у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності. Одночасно із подачею апеляційної скарги ОСОБА_1 було заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження вказаної постанови.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що вказана постанова судді не може вважатися обґрунтованою та законною, оскільки прийнята суддею з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права при неповному з`ясуванні обставин справи. Вказав на те, що суд протиправно розглянув дану справу за відсутності його захисника, проігнорувавши подані останнім клопотання про відкладення розгляду справи, чим у свою чергу порушив надане йому законом право на користування юридичною допомогою адвоката. Також зазначив, що суд з недостатньою повнотою з`ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема не врахував, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду, встановленого КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Так, ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», однак працівники поліції не доставили його до медичного закладу для проведення огляду, хоча на місці виписали відповідне направлення. При цьому, місцевий суд, розглянувши справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також її захисника, не з`ясував обставин, що виключають склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зокрема, не врахував обставини, що стали передумовою для складання працівниками поліції протоколу, а саме щодо вжиття ним у день подій ліків - мікстури від кашлю. Вказував, що 06.12.2020 він їхав з аптеки та побачив на узбіччі дороги знайому, зупинився, вийшов з машини та почав з нею спілкуватися, а після того як відчув дискомфорт у горлі протягом 40 хвилин вжив половину пляшечки мікстури. При цьому він не керував автомобілем, а знаходився поряд з ним.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 послався на те, що дану справу було розглянуто за його відсутності та за відсутності його захисника. Оскільки текст оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 11.03.2021, останній вказував на поважність причин пропуску строку для подання апеляційної скарги, а тому просив суд поновити йому строк для оскарження даноїпостанови.

ОСОБА_1 та його захисник - Кочин С.С. у апеляційному суді подану апеляційну скаргу підтримали, просили апеляційний суд скасувати вказану постанову місцевого суду та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, або ж у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, показання свідка ОСОБА_4 , перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, розгляд справи в місцевому суді відбувся за відсутності ОСОБА_1 , та за результатами розгляду справи 19 лютого 2021 року суддею винесена постанова, яка наразі оскаржується.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Убачається, що з урахуванням положень ст.294 КУпАП останнім днем подання апеляційної скарги у даній справі було 01 березня 2021 року.

Як зазначив ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі копію оскаржуваної постанови він отримав лише 11 березня 2021 року.

У відповідності до вимог ч.ч.1,3 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Відповідно до наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості щодо виконання місцевим судом зазначених вище вимог закону про вручення або направлення копії прийнятої постанови суду особі, яка притягається, до адміністративної відповідальності.

Згідно відмітки, зробленій на поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі, остання була подана до канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 17.03.2021.

Отже, враховуючи той факт, що у матеріалах даної справи відсутні будь-які відомості щодо вручення або направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, у зв`язку із чим останній був позбавлений можливості своєчасно протягом десятиденного строку з дня прийняття вказаної постанови ознайомитися із зробленими місцевим судом висновками та мотивами про притягнення його до адміністративної відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови було пропущений останнім з поважних причин, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 6, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п.7 розділу 1 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9 «А» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними у справі доказами, а саме даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №321231від 06.12.2020, відповідно до якого 06.12.2020 о 10.50 годині водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у присутності двох свідків, результат тесту 0,35‰, вказане являється порушенням вимог п.2.9 «А» ПДР України та за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і який протокол підписав без будь-якого зазначення про незгоду з вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення результатом огляду, а в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» нічого не зазначив.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу «DragerAlkotest 7510» прилад №ARLM-0372, тест №91 від 06.12.2020 року, цифровий показник якого становить 0,35 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰).

Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, який підписаний двома свідками та самим ОСОБА_1 . При цьому в даному акті останній поставив свій підпис саме про те, що з результатами огляду на стан сп`яніння згоден.

Окрім того, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується добровільна згода ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а також підтверджуються і результати такого огляду, які склали 0,35 ‰. Дані свідки правильність результату проходження огляду та факт погодження ОСОБА_1 з результатами огляду підтвердили своїми підписами в протоколі про адміністративне правопорушення, а також акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та доведеності вини останнього у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин апеляційний суд не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Крім того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом під час підготовки до судового засідання було досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, які 06 грудня 2020 року здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 . Із вказаного запису вбачається, що інспектор поліції в присутності двох свідків пропонує водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» на що водій погоджується, результат тесту склав 0.35‰. Після чого присутні направилися складати акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З вказаного відеозапису не вбачається, що водій ОСОБА_1 не погодився з результатами проведеного тесту. При цьому, при перегляді справи апеляційним судом було з`ясовано, що ОСОБА_1 після вказаних подій у самостійному порядку до лікаря-нарколога також не звернувся.

Що стосується порушення прав ОСОБА_1 , як про це йдеться мова в апеляційній скарзі, щодо проведення місцевим судом розгляду справи за відсутності його захисника, то апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно наявних матеріалів справи ОСОБА_1 тричі викликався до суду задля розгляду матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності. При цьому, під час апеляційного перегляду справи не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання його захисника про відкладення розгляду справи, оскільки у матеріалах справи відсутнє таке клопотання, про що в свою чергу також було зазначено судом в оскаржуваній постанові.

Одночасно, у поданій апеляційній скарзі, вказуючи на факт прийняття ліків від кашлю, ОСОБА_1 не зазначив апеляційному суду про те, які саме ліки він вживав перед складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також чи впливають вони на увагу та швидкість реакції водіїв транспортних засобів.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення порядку огляду особи на стан сп`яніння, а саме у частині недоставляння ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або ж у закладі охорони здоров`я, або ж загалом відмовитися від проходження такого огляду. На вказані пропозиції ОСОБА_1 зазначив, що може пройти огляд як на місці зупинки, так і у медичній установі.

Як було зазначено вище, матеріалами справи жодним чином не підтверджується той факт, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловив свою незгоду із результатами проведеного тесту. Зокрема, убачається, що останній поставив свій підпис у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів про те, що згоден із отриманими результатами, а також не виклав своїх заперечень у протоколі щодо отриманих результатів.

При цьому, наявний у справі бланк направлення не містить будь-яких даних щодо незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу. Також, у вказаному направленні убачається, що воно складене поліцейським 06.12.2020 об 11.10 годині, а протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №321231 від 06.12.2020 об 11.55 годині, тобто після оформлення зазначеного направлення. Вказаний протокол, що був складено після заповнення бланку направлення, підписаний ОСОБА_1 та не містить будь-яких заперечень щодо недоставлення його до медичного закладу, у разі незгоди із результатами огляну на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Разом з цим, положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких адміністративне затримання, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував.

Окрім цього, за клопотанням захисника, під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_4 , яка з пояснень ОСОБА_1 була на місці зупинки транспортного засобу, коли прибули працівники поліції. Свідок пояснила, що того дня вона дійсно спілкувалася з ОСОБА_1 на узбіччі дороги та під час спілкування він дістав з автомобіля сироп віл болю у горлі. Коли до них під`їхали працівники поліції, то поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти тест. Під час проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу були присутні інші особи, які стали свідками того, що водій не погоджувався з показниками приладу та хотів поїхати до медичної установи для проходження відповідного огляду. Після вказаних подій поліцейський забрав із собою сироп і не повернув його, так як той містив алкоголь.

До вказаних показань, які практично є дослівними викладеним ОСОБА_1 в апеляційній скарзі обставинам, апеляційний суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та відеозаписами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, які є послідовними та узгоджуються між собою.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції критично ставиться до показань свідка ОСОБА_4 , оскільки, як вказував у своїй апеляційній скарзі та пояснював ОСОБА_1 , вони були знайомими до подій, що трапились, а тому остання може бути зацікавленою в результатах розгляду справи на його користь.

Як визначено ст.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

При цьому, стверджуючи про те, що свідки за участі яких проводився огляд на місці зупинки транспортного засобу були присутніми при висловленні ОСОБА_1 незгоди із показниками приладу «Drager», та які засвідчили отримані внаслідок тестування результати, останній та його захисник не просили апеляційний суд допитати вказаних осіб в якості свідків задля підтвердження викладених в апеляційній скарзі доводів.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», використовується як джерело права, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що в суді першої інстанції винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною «поза розумним сумнівом», тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях останнього складу вказаного правопорушення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року є законною та обґрунтованою, а відтак підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року у справі про вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Кочиним Сергієм Сергійовичем, залишити без задоволення, постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: