Дата документу 13.07.2021
Справа № 937/4617/21
Провадження № 3/937/1699/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Бахаєв І.М., розглянувши справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізької області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 126 ч.2, 130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2021 року, о 01 год. 15 хв., неповнолітній ОСОБА_1 , по вул. Садова, 3, в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, керував мопедом VIPER д/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини роту, нерозбірлива мова. Від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, та продування приладу «DRAGER» на місці відмовився в присутності двох свідків. Від керування відсторонений.

Крім того, 21 травня 2021 року, о 01 год. 15 хв., неповнолітній ОСОБА_1 , по вул. Садова, 3, в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, керував мопедом VIPER д/з НОМЕР_1 , не маючи права керування, та не отримавши водійського посвідчення відповідної категорії.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5, п.2.1 «а» ПДР України.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що матеріали складені відносно однієї і тієї ж особи ОСОБА_1 , суд вважає, що матеріали адміністративних справ № 937/4617/21 (Провадження № 3/937/1699/21) та № 937/4619/21 (Провадження № 3/937/1700/21) задля всебічного, повного та об`єктивного розгляду справ, необхідним об`єднати в одне провадження та розглянути їх одночасно в одному провадженні.

Під час розгляду адміністративного матеріалу неповнолітній ОСОБА_1 свою провину у скоєному правопорушенні визнав повністю, пояснив, що дійсно, не маючи права керування, та не отримавши водійського посвідчення відповідної категорії, керував мопедом в стані алкогольного сп`яніння. В своїх діях він щиро розкаявся, обіцяв, що таке більше не повториться, просив не накладати на нього стягнення у вигляді штрафу, оскільки через своє складне матеріальне становище, йому буде дуже важко вчасно сплатити штраф.

Неповнолітній ОСОБА_1 надав до суду заяву про передачу його під нагляд, відповідно до ст. 24-1 КУпАП.

Від діда ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду надійшла заява про передачу йому під нагляд онука, за вчинення ним правопорушень, передбачених ст.ст. 126, 130 КУпАП.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії серії ААБ №161584 від 21.05.2021, ААБ №161585 від 21.05.2021, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поясненнями самого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , а також поясненнями правопорушника, даними в судовому засіданні під час розгляду справи.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДД), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п.2.1 «а» ПДД, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Таким чином, у діях неповнолітнього ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлює адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тобто, адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття, яка реалізується, зокрема, через такі функції адміністративної відповідальності - репресивно-каральну та запобіжно-виховну.

Згідно поданої дідом неповнолітнього порушника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заяви, він клопоче перед Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про передачу онука йому під нагляд.

Як вбачається з матеріалів справи неповнолітній ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, свою вину у скоєному визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, має позитивні характеристики за місцем проживання та місцем навчання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу, зокрема передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Згідно ст. 13 КУпАП, До осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24--1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Таким чином, застосування у відповідності до вимог ст. 24-1 КУпАП такого заходу як передача неповнолітнього ОСОБА_1 під нагляд дідові, буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень.

З огляду на вказані обставини, з метою досягнення виховного ефекту, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу винного, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, є неповнолітнім, провину визнав та щиро розкаявся у скоєному, позитивно характеризується як за місцем навчання так і за місцем проживання, беручи до уваги клопотання діда порушника про передачу онука під нагляд, суд доходить висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 заходу впливу, передбаченого п.4 ч.1 ст. 24-1 КУпАП, у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд окремим громадянам на їх прохання..

Заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

Згідно із положеннями ч. 1 п.2 ст. 284 КУпАП, про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову.

Керуючись ст.ст. 23, 24-1, ч.1 ст. 130, ч.2 ст. 126, 245, 280, 283,284, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати в одне провадження матеріали адміністративних справ № 937/4617/21 (провадження № 3/937/1699/21) та № 937/4619/21 (провадження № 3/937/1700/21) про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єднаній справі присвоїти єдиний унікальний № 937/4617/21.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , захід впливу, передбачений ст. 24-1 КУпАП та передати його під нагляд дідові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ