Справа № 755/4986/21
Провадження №: 3/755/3321/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Федосєєв С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №015799, ОСОБА_1 , 04 березня 2021 року о 06 годині 00 хвилин, у м. Києві по пр-ту Романа Шухевича, 5, керував транспортним засобом «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена рухливість ходи і мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння в встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він вночі зупинився на автозаправці, так як його автомобіль зламався, що унеможливило його подальший рух. Перебуваючи в своєму автомобілі він залишався на автозаправці всю ніч, щоб вранці транспортувати свій автомобіль до СТО. Близько 04 год. 00 хв. ранку до автомобіля в якому перебував ОСОБА_1 підійшли працівники поліції та почали стверджувати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку з чим, висунули вимогу проїхати з ним на огляд до медичного закладу для встановлення стану сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що прагне викликати свого адвоката. Крім того, додав, що відносно ОСОБА_1 було застосовано силу та здійснено примусове вилучення автомобіля з подальшою евакуацією.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Килиба О.В. зазначив, що автомобіль ОСОБА_1 всю ніч перебував на автозаправці, за адресою: м. Київ, пр-т. Романа Шухевича, 5, нікуди не рухаючись, що підтверджується записом з відеокамер АЗС.

Крім того з даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу близько 05 год. 20 хв. та при перевірці документів виявили ознаки наркотичного сп`яніння, після чого, запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння. Свідки при цьому були запрошені о 05 год. 30 хв. В протоколі про адміністративне правопорушення від 04.03.2021 зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 06 год. 00 хв. Однак, вказані обставини не підтверджуються записом з відеокамер АЗС, на якій знаходився транспортний засіб «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення від 04.03.2021 відсутній запис, про те, що транспортний засіб «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 було затримано. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній акт огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що є порушенням «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про а адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395.

Крім того, було порушено право ОСОБА_1 на захист під час адміністративного затримання, передбачені ст.ст.55,56,59,63, Конституції України та ст. 268 КУпАП, затриманому ОСОБА_1 не було роз`яснено його права. А подальше складання процесуальних документів відбувалося без його захисника.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Килиба О.В. просив закрити справу у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення основним завданням його є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу, прав та законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного та неухильного додержання Конституціїі Законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.2 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою, тобто за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України вказано, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою, тобто керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані сп`яніння, або відмова від проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, керуючи транспортним засобом.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті «керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Зі змісту положень ч. 2 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону даного правопорушення складає, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак відповідно до вищезазначеної постанови ВСУ №14 від 23.12.2005 року, керуванням транспортного засобу є саме виконання функцій водія під час руху транспортного засобу.

Більш того, з показів ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні та перегляді відео запису з камер АЗС, за адресою: м. Київ, пр-т. Романа Шухевича, 5, де перебував транспортний засіб «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , встановлено, що ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом не керував.

Вищевикладене, виключає таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом. Тому, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 зазначена як керування водієм транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

У відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Необхідно зазначити, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 04.03.2021 року о 06 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, однак матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Дослідивши матеріали відеофіксації адміністративного правопорушення, записані на оптичний носій (компакт диск) та відповідно до протоколу серії ДПР 18 № 015799 встановлено, що за наявними матеріалами неможливо встановити, чи рухалось авто до початку відеозйомки, також не підтверджено що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Натомість з відеозапису доданого стороною захисту, який був витребуваний на підставі адвокатського запиту, адвокатом Килибою О. з АЗС за за адресою: м. Київ, пр-т. Романа Шухевича, 5, де перебував транспортний засіб «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , видно, що поліцейський автомобіль під`їжджає до транспортного засобу, однак транспортний засіб «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебував ОСОБА_1 не рухався.

З огляду на викладене, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути беззаперечним доказом його провини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих, не спростованих презумпцій факту.

Отже є очевидним, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, був складений з порушенням вимог законодавства і не може слугувати підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст 130 КУпАП.

Відповідно до розділу ХІІІ п.3. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом №1395 від 07.11.2015 МВС України - тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

В порушення вимог розділу ХІІІ п.3. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом №1395 від 07.11.2015 МВС України - в протоколі про адміністративне правопорушення №ДПР18 №015799, відсутня інформація про вчинення такої дії, як цього вимагає вказана Інструкція.

Разом з тим, в порушення вимог «Порядку про тимчасове затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання» затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 року №1102, відсутній акт огляду тимчасово затриманого транспортного засобу.

Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону не може вважатись належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та братись судом до уваги.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол був складений з істотним порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом №1395 від 07.11.2015 МВС України, тому вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення серія №ДПР18 №015799 від 04.03.2021 є недопустимим доказом.

Судом встановлено, що працівник поліції наведених вимог закону не дотримався.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення з боку ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху не відбулось.

До справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами. Будь-які докази про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП відсутні. Викладені обставини виключають наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Тому, враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 8, 221, 245, 251, 266, 283, 284, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.62, 68 Конституції України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: