Справа № 219/6442/21
Провадження № 3/219/2511/2021
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Лапченко О.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від військового коменданта військової комендатури м. Світлодарськ відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , військовослужбовця водія номер обслуги військової частини НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КпАП України,

встановив:
згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ДНК № 1733 від 19 червня 2021 року, складеного офіцером військової комендатури м. Світлодарськ ОСОБА_2 , 09.06.2021 року посадовими особами військової комендатури м. Світлодарськ проведено перевірку за фактом хімічного отруєння військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_3 .
В ході перевірки було встановлено, що солдат ОСОБА_3 09.06.2021 року об 17.00 годині перебував в наряді помічником кухаря на кухні військової частини НОМЕР_2 , в місці розміщення КСП військової частини НОМЕР_3 , взяв з під столу пляшку води (6 літрів), без маркування, та, відкривши її, зробив три ковтки, випадково вжив розчин хлору, після чого відчув печію у горлі та погіршення самопочуття. Після цього солдату ОСОБА_3 було надано першу медичну допомогу та доставлено до ЛСБ м.Світлодарськ, де встановлено діагноз - хімічний опік стравоходу, госпіталізовано до військового мобільного госпіталю (м. Часів Яр).
Солдат ОСОБА_1 , перебуваючи відповідальною особою (на посаді старшого кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення) за підтримання порядку в місці приготування їжі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та встановлення у підрозділі такого внутрішнього порядку, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів ЗС України, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, підтримання внутрішнього порядку у службі та достовірно знаючи свої обов`язки за посадою, маючи обов`язок неухильно дотримуватись законів України, Статутів ВС та інших нормативно правових актів, порушив вищезазначені вимоги, що свідчить про недбале ставлення до військової служби та нехтування солдатом вимог керівних документів в умовах особливого періоду.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Згідно ст.278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
За приписами ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім інших обов`язкових реквізитів, зазначається, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.
При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.2 ст.172-15 КУпАП.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).
Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння.
Як вбачається з диспозиції ч.2 ст.172-15 КУпАП відповідальність за нею настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.
Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Положеннями ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець має додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Положеннями ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
З матеріалів справи, яка надійшла до суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 172-15 ч.2 КУпАП вбачається, що автором протоколу зазначено, що посадовими особами військової комендатури м. Світлодарськ проведено перевірку за фактом хімічного отруєння військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_3 , з`ясовано, що солдат ОСОБА_1 , перебуваючи відповідальною особою (на посаді старшого кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення), за підтримання порядку в місці приготування їжі військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) порушив вимоги статті 3.2.36 наказу Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997 року.

Між тим, суду не були надані матеріали перевірки внутрішнього або службового розслідування (за наявності) за фактом недбалого ставлення до служби, яке проводилось у військовій частині, не долучені належним чином завірені копії наказу, витягу зі статуту внутрішньої служби ЗСУ, не зазначені які саме вимоги статті 3.2.36 наказу Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997 року були порушені військовослужбовцем, а саме кухарем інструктором (старшим кухарем) їдальні частини ОСОБА_1 , автором протоколу не зазначено в чому саме полягає склад адміністративного правопорушення, яке, як вказує автор протоколу, вчинене ОСОБА_1 . Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення чітко не визначено час вчинення адміністративного правопорушення, не зазначене конкретне місце, дата, та час вчинення правопорушення.
Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не має права в порушення принципу змагальності та диспозитивності, принципу рівності сторін, перебирати на себе функції обвинувачення та виправити цей недолік протоколу.
Вище зазначені недоліки, допущені при складанні та оформленні адміністративного матеріалу позбавили суд можливості здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення, як цього вимагає ст. 245 КУпАП.
А тому, постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2021 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 172-15 ч.2 КпАП України був повернутий до військової комендатури м. Світлодарськ - для дооформлення.
Вказаний адміністративний матеріал був направлений до суду після доопрацювання, однак недоліки, які були зазначені в постанові суду так і не були усунуті.
Так, до матеріалів справи надані матеріали службового розслідування від 07.07.2021 року, згідно яких встановлено вину солдата ОСОБА_3 , своїми діями солдат ОСОБА_3 порушив вимоги ст.ст. 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Однак вказаний акт службового розслідування не містить вказівок на допущені порушення ОСОБА_1 .
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, суть адміністративного правопорушення викладена в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 ч.3 КУпАП, в протоколі чітко не визначено дату, час вчинення адміністративного правопорушення саме ОСОБА_1 (а не солдатом ОСОБА_3 ). Автор протоколу не зазначає та не конкретизує які саме дії ОСОБА_1 призвели до порушення.
Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.
Оскільки суд не має право самостійно збирати докази по справі, які підтверджують виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, оцінивши надані суду докази, вважає за необхідне провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 172-15 ч.2, 268, 283, 284 КпАП України, суд,

постановив:
закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М.Лапченко