Провадження № 3/679/377/2021
Справа № 679/357/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року м. Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Гавриленко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, паспорт НОМЕР_1 , який виданий Нетішинським МВ УМВС України 31 липня 1999 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №225971 від 05 березня 2020 року, станом на 24 січня 2020 року приблизно о 00 год. 00 хв. ОСОБА_1 ухиляється перебуваючи за місцем проживання ( АДРЕСА_2 ) від виконання передбачених п.п. 1-3 ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: не турбується про здоров`я сина, не виділяє кошти на його лікування, не бере участі у здобутті дитиною освіти.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, 09 серпня 2021 року останній надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В означеній заяві також ОСОБА_1 зазначив, що не вважає себе винним, оскільки зважаючи на відсутність тривалого часу спілкування з сином через об`єктивні причини він намагався налагодити стосунки з сином, однак мати останнього цьому перешкоджає, а тому у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання в таке не з`явилась, будь-яких заяв до суду не подала.

Суддя ознайомившись з письмовою заявою ОСОБА_1 у справі, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суддя виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, при ухваленні рішення суд враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Приписами ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено, що відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з приписами ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18№225971 від 05 березня 2020 року слідує, що станом 24 січня 2020 року о 00.00 год. ОСОБА_1 ухиляється, перебуваючи за місцем проживання: ( АДРЕСА_2 ), від виконання, передбачених ст. 150 СК України (п. 1-3), обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: не турбується про здоров`я сина, не виділяє кошти на його лікування, не бере участь у здобутті дитиною освіти (а.с.4).

Проте, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які неправомірні діяння ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП, вказують саме на його ухилення від батьківських обов`язків.

Зокрема, не вказано у чому саме полягає незабезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в який період, які обов`язки на нього покладались, що стосуються турботи про здоров`я сина і в який період він їх не виконував, яку суму коштів зобов`язаний був виділяти на його лікування, в який період і скільки не сплатив, які обов`язки покладались на ОСОБА_1 по здобутті освіти, в чому полягало невиконання цих обов`язків і в який період.

Тобто, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі не чітко сформульовано суть та час адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення, не визначено від яких саме обов`язків, передбачених законодавством, ухилився ОСОБА_1 та в який період часу.

Посилання в протоколі на вчинення цього правопорушення ОСОБА_1 станом на 24 січня 2021 року 00 год. 00 хв. вказує на нечіткість зазначення періоду вчинення правопорушення.

При цьому суддя враховує те, що з приводу нечіткого формулювання суті та часу адміністративного правопорушення постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 квітня 2021 року було направлено матеріали даної справи, після скасування постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 грудня 2020 року, для належного оформлення до Відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, однак останній належним чином не виконав постанову, а лише обмежився складенням рапорту в якому виклав суть обвинувачення ОСОБА_1 , що є неприпустимим.

Поряд з цим на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення працівниками поліції до протоколу додано: скаргу ОСОБА_3 від 24 січня 2020 року в якій остання просила провести перевірку працівників Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області щодо розгляду її звернення від 03 грудня 2019 року, щодо розшуку ОСОБА_1 і відібрання в нього пояснень та зобов`язати відділення поліції скласти протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП; відповідь начальника Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області з приводу реєстрації вказаної скарги в журналі єдиного обліку Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області за №4216 від 18 грудня 2019 року; відповідь сільського голови Крупецької сільської ради на запит адвоката Самбір О.Є. від 10 січня 2020 року, яка містить відомості щодо зареєстрованого майна ОСОБА_1 на території Крупецької сільської ради; рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2014 року згідно якого ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав щодо сина ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина та додаткові витрати на лікування останнього; довідку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2015 року за даними якої рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2014 року в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 скасовано і ухвалено рішення в якому в задоволенні позову ОСОБА_3 про позбавлення ОСОБА_1 відмовлено та останнього попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_2 ; рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 18 лютого 2020 року; акт обстеження житлово-побутових умов за адресою проживання неповнолітнього ОСОБА_2 , який затверджено 11 листопада 2019 року, згідно якого умови проживання для дитини створені; довідку згідно даних якої неповнолітній ОСОБА_2 відвідував лікаря ОСОБА_4 в супроводі матері, при цьому батько дитини на прийомі у лікаря не був; довідку про місце навчання ОСОБА_2 ; довідку КП Хмельницького міського центру первинної медико-санітарної допомоги №2 від 05 листопада 2019 року, яка містить дані щодо періодичності відвідування неповнолітнім ОСОБА_2 лікарів; медичні документи щодо захворювання неповнолітнього ОСОБА_2 ; довідку про склад сім`ї від 25 жовтня 2019 року; свідоцтво про народження ОСОБА_2 .

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, оцінюючи вказані вище докази відповідно до ст. 252 КУпАП, суддя приходить до переконання, що такі не містить у собі фактичних даних, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даній справі та становлять предмет доказування, а тому такі докази, на переконання судді, є неналежними.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В даному випадку сам лише протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18№225971 від 05 березня 2020 року, складений щодо ОСОБА_1 , зважаючи на вищевикладене, не може бути тим єдиним доказом, який вказує на винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому правопорушення і на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зауважую на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі кваліфікацію адміністративного правопорушення, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суддя вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

У зв`язку з цим, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, і на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Гавриленко