справа № 399/1105/20
провадження № 3/399/15/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді Шуліка Олександри Олександрівни,

за участю секретаря Бобрик І.О.,

захисника - адвоката Кричун Ю.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Онуфріївка справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, навчається ЦДПУ імені Винниченка м. Кропивницький, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2020 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП.

21 грудня 2020 року о 00 год. 10 хв. на автодорозі М-22 «Полтава-Олександрія» 135 км + 510 м., гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем Chery Beat державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку де допустив з`їзд в кювет, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 029875, 21.12.2020 року о 00 год. 10 хв. на автодорозі М-22 «Полтава-Олександрія» 135 км + 510 м., гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем Chery Beat державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`ягніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. При продуві алкотестеру «Драгер» пристрій показав 0,44 % проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в попередньому судовому засіданні винним себе не визнав щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Кричун Ю.А. надав до суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 029875 від 21.12.2020 року, де зазначено, що у вищевказаному протоколі зазначено, що 21.12.2020 року о 00 год. 10 хв. на автодорозі М-22 сполученням Полтава - Олександрія, 135 км, водій керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального пристрою Алкотестер Драгер 6810 в присутності двох свідків, тест позитивний та показав 0,44 % проміле вмісту спирту в крові, чим порушив вимоги п.п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Обставини, зазначені у вищевказаному протоколі ОСОБА_1 категорично не визнав та заперечив свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне. 01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року, яким ст.130 КУпАП було викладено в новій редакції, шляхом виключення з її змісту адміністративної відповідальності, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. Також, Законом № 2617-VIII Кримінальний кодекс України доповнено ст.286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою було встановлено кримінальну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння (ч. 1 ст. 286-1 КК України). Згодом, Законом України від 17.06.2020 року № 720-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесені зміни до Закону №2617-VІІІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-1Х:у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VІІІ виключено підпункт 4, який запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка виключала адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617- VІІІ виключено підпункт 171, яким було доповнено Кримінальний кодекс України ст. 286-1, а саме криміналізовано відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, - відтак відбулася декриміналізація цих дій. Закон № 2617- VІІІ набрав чинності 01 липня 2020 року. Закон № 720-ІХ підписаний Президентом України 02 липня 2020 року, опублікований у газеті «Голос України» 03 липня 2020 року, та, з урахуванням положень статті 94 Конституції України і рішення Конституційного Суду України від 06.10.2020 року за № 21-рп/2010, набрав чинності з 03 липня 2020 року, однак вказаний Закон не вніс жодних змін до Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, він (Закон № 720- ЕХ) лише виключив відповідну норму із закону про внесення змін до КК України та КУпАП. Комітетом Верховної Ради України надані роз`яснення щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за №720-ІХ від 17.06.2020 року, за змістом яких комітет вважає, що з 03.07.2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617- VIII, а стаття 286-1 КК України виключена. Відповідно до частини 6 статті 90 Регламенту Верховної Ради України законопроект може передбачати внесення змін лише до тексту первинного законодавчого акта (Закону, кодексу, основ законодавства тощо), а не до закону про внесення змін до цього законодавчого акта. Тобто, зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та до Кримінального кодексу України повинні бути внесені окремим законом безпосередньо до чинної на момент ухвалення редакції, а не законом про внесення змін до закону про внесення змін. Крім того, аналіз частини 6 статті 91 Регламенту Верховної Ради України вказує на те, що зміни можуть вноситися лише до чинного закону. Разом з тим, Закон № 2617- VІІІ на момент внесення до нього змін Законом № 720-ІХ, чинності не набрав. Окрім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 2 КУпАП зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України. Таким чином, можна констатувати, що в результаті наведеної вище законотворчої діяльності та застосованої юридичної техніки знівельовано положення статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та вимагає існування правових підстав для визнання винним у вчиненні правопорушення і призначення відповідного покарання, встановленого законом. Принцип передбачення законом злочинів і покарань вимагає аби правопорушення і покарання за їх скоєння були чітко визначені у законі, який у розумінні статті 7, як і у інших статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає якісні умови, зокрема щодо доступності і передбачуваності. Актуальна практика Європейського Суду з прав людини та Верховного Суду спирається на такі загально-правові категорії як «непорушність прав», «якість та точність закону», «стабільність та остаточність судових рішень», «законні очікування», тощо. Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «С.Є. та інші проти Болгарії» та ін). Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України», «Кантоні проти Франції»). Існуючі міжнародно-правові стандарти імплементовані у внутрішнє законодавство і практику його застосування. Так, відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення, в свою чергу, кореспондуються з ч.2 ст.58 Конституції України, якою визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. При цьому, діюча редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення з метою притягнення до адміністративної відповідальності, всупереч того, що останній не був судноводієм і 20.12.2020 року не керував судном. Наведене вказує на те, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності протоколом про адміністративне правопорушення ставиться у вину вчинення 21.12.2020 року дій, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, проте водій автомобіля не може бути підданий адміністративному стягненню за вказаною нормою, оскільки, як на момент вчинення відповідних дій, так і на момент розгляду даної справи, ані Кодекс України про адміністративні правопорушення (зокрема ст.130 КУпАП), ані будь-який інший чинний Закон України про адміністративні правопорушення, не передбачає адміністративної відповідальності за керування особами транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки вона скасована Законом № 2617- VІІІ, а отже даний Закон вичерпав свою дію, що беззаперечно виключає можливість внесення до нього будь-яких змін, що, в свою чергу, вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що в свою чергу є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України», «А.В. проти України» та інших. Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст.130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що при розгляді зазначене вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді даної справи, в частині оцінки доказів та вирішенні питань про доведеність моєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості складання відносно мене протоколу про адміністративне правопорушення, вважаю такими, що підлягають застосуванню відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням. За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у вину поставлено керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.9 (а) ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Так, згідно п.1 розділу П, зазначеної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Пунктом 5 розділу II Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року визначено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Крім того, згідно інструкції алкотестеру «Драгер», якщо з часу останнього калібрування пройшло більше 6 місяців, необхідно провести його калібрування. Калібрування - це сукупність певних операцій, які визначають співвідношення між значеннями величин, отриманих за допомогою даного вимірювального приладу, і відповідними значеннями величин, установлених за допомогою еталона. Калібрування проводиться для того, щоб визначити дійсні метрологічні характеристики конкретного вимірювального приладу. Алкотестери «Драгер» підлягають калібруванню, тобто встановленню належного співвідношення між значеннями величини вмісту етанолу у крові правопорушника, крім того слід зазначити, що за результатами калібрування Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») видається свідоцтво про калібрування. Пунктом 2 розділу П Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Пунктом 22 Розділу ІІІ вищенаведеної Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Аналіз роздруківки тестування на алкоголь до протоколу БД № 029875, яку покладено в основу підтвердження обставин, зазначених у вказаному протоколі, свідчить, що поліцейські при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , зазначених вимог нормативно-правових актів у повній мірі не дотримались. Так, на підтвердження ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 співробітник поліції, як на доказ послався зокрема на тест, зроблений за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер Алкотест 6810», результат якого становив 0,44 %о. При цьому зазначено, що прилад, за допомогою якого зроблено тестування, - № АRЕМ-0240, калібрувався 22.04.2020 року, що свідчить про те, що вимогу виробника приладу, щодо необхідності проведення калібрування, якщо з часу останнього калібрування пройшло більше 6 місяців, не дотримано, що ставить під сумнів результат вимірювання. Матеріали про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що після 22.04.2020 року проводилось калібрування спеціального технічного приладу «Драгер Алкотест 6810» №АREМ-0240, за допомогою якого проводився огляд 21.12.2020 року. Наявності підпису ОСОБА_1 в графі «Підпис особи, що тестують» на роздруківці результатів тестування, проведеного за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810» №АRЕМ- 0240, підтверджує лише факт ознайомлення зі змістом цієї роздруківки та не є свідченням визнання своєї вини, оскільки після зупинки вимоги продуття приладу останній заперечував факт вживання алкогольних напоїв та керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Докази зворотного не міститься в самому протоколі про адміністративне правопорушення, ні на долученому до протоколу відеозаписі. Крім того, в роздруківці результатів огляду міститься інформація про час, а саме: 01:25 21.12.2020, що також не може відповідати фактичним обставинам, оскільки, відповідно до доданого до матеріалів справи рапорта (а.с. 9) час повідомлення до чергової частини 01:31 21.12.2020, час прибуття працівників поліції на місце ДТП 01:36:22 21.12.2020. Таким чином, невиконання технічних вимог використання приладу «Драгер Алкотест 6810» №АRЕМ-0240, зокрема періодичність калібрування підтверджується і невірним часом. На підставі вищенаведеного з правомірністю застосування вказаного газоаналізатора щодо ОСОБА_1 працівниками поліції 21.12.2020 року категорично не погоджуюсь, а надані ним результати щодо останнього вважає хибними, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а зроблене таким приладом тестування не повинно братись судом до уваги в якості доказу. Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Отже, в аспекті вимог законності підлягає ретельному дослідженню обставин, щодо дотримання посадовими особами, під час оформлення стосовно ОСОБА_1 адміністративного протоколу, та під час адміністративного провадження, процесуальних вимог законодавства, забезпечення його процесуальних прав. Вимогами п.12 розділу II Інструкції № 1452/735 встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Питання огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, крім вищенаведеної інструкції, також регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в редакції від 28 жовтня 2015 року). Відповідно до п.6, п.7 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Уповноважена особа Державтоінспекції забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Фактичні обставини полягали в тому, що 20.12.2020 року близько 21:30 ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі CHERY BEAT В1, державний номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-22 Полтава-Олександрія 135 км + 510 м не впорався з керуванням та допустив з`їзд у кювет. Після дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль рухатись не міг і ОСОБА_1 був вимушений викликати рятувальників за телефоном 101. 21.12.2020 р. о 01 год. 35 хв. на місце ДТП прибули працівники поліції, не представились почали вимагати продуття Драгеру. ОСОБА_1 , будучи впевненим, що перебував у тверезому стані, погодився на проходження вказаної процедури. Разом з тим, в порушення вимог вищезазначених Інструкцій, працівник поліції не роз`яснюючи порядку проведення процедури, не ознайомивши водія з його правами, поліцейський почав вимагати продуття Драгеру. Вказана процедура проводилась в присутності одного працівника ДСНС, в той час як інші рятувальника знаходились біля автомобіля в кюветі та не були свідками проходження огляду на стан сп`яніння. Лише після складання протоколу та заповнення бланків пояснень, працівники поліції підписали у двох рятувальників документи, вказане підтверджується доданим до матеріалів справи відеозаписом. Крім того, процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, унормована Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року. Відповідно до вимог ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, де зазначеній особі роз`яснюються її права і обов`язки, про що в протоколі робиться відмітка. Пунктом 2 розділу II Інструкції № 1395 визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 029875 від 21.12.2020 року, міститься запис, зокрема про те, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституцією України, ст.268 КУпАП. Однак, в порушення вимог ст.256 КУпАП та Інструкції № 1376 водієві не були роз`яснені його права взагалі, зокрема мати захисника і надавати особисто або за допомогою захисника свої зауваження щодо змісту протоколу, що є складовою права на захист. Забезпечення права на захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого і виправданого у кримінальному провадженні - одна з найважливіших державних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст.59, ч.2 ст.63, п.5 ч.З ст.129 Конституції України та міжнародними актами, які становлять національне законодавство, щодо прав людини і основоположних свобод (ст. 11 Загальної декларації прав людини; ч. З ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ч.З ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). При цьому ЄСПЛ, зокрема, у своєму рішенні «А.В. проти України» зазначив, що оскільки провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачало в якості можливого покарання адміністративний арешт, то вимоги ст.6 Конвенції поширювались і на адміністративне провадження. Відповідно заявник мав право на доступ до захисника і не має жодних свідчень того, що він відмовився від цього права відмовився. Європейський суд зробив висновок, що було порушено право на захист. Під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 через свідоме ігнорування працівниками поліції його невід`ємного права на користування юридичною допомогою захисника та права внесення заперечень та зауважень на протокол серії БД № 029875 від 21.12.2020 року, що підтверджується доданим відеозаписом. У зв`язку із вищенаведеним порушенням ОСОБА_1 був позбавлений можливості самостійно та активно захищати свої права, зокрема шляхом самостійного звернення до медичного закладу для підтвердження відсутності у нього ознак алкогольного сп`яніння, тим самим отримати докази своєї невинуватості та надати їх суду. Отже під час, складення протоколу серії БД № 029875 від 21.12.2020 року, відносно ОСОБА_1 допущено порушення його права на захист, гарантованого Конституцією України. Крім того, вимогами ст.256 КУпАП, Інструкцією № 1395 визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зокрема зазначаються прізвища, адреси свідків, якщо вони є. Письмові пояснення свідків правопорушення додаються до протоколу. Пунктом 6 розділу II Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Отже наявність свідків під час огляду водія на стан сп`яніння є обов`язковою. В матеріалах справи наявний відеозапис «а якому під час проведення огляду на стан сп`яніння присутній лише один свідок, разом з тим письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, вказані особи в протоколі зазначені свідками. Відповідно до ст.272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. Як вбачається з відеозапису події після продуття водієм ОСОБА_1 алкотестера Drager, доказовість результатів якого спростована вище, в присутності лише одного рятувальника, останній не надавав власноручні письмові пояснення, не був присутній при складанні протоколу, а одразу пішов до автомобіля в кюветі. Після того, як працівники ДСНС витягли автомобіль з кювету, працівники поліції підписали у них складені документи. Крім того, в письмових поясненнях вищевказаних осіб, крім роз`яснення їм ст. 63 Конституції України, обов`язково підлягає зазначенню, що перед тим, як свідок надавав пояснення, він попереджувався про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України. Проте в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 попереджались про кримінальну відповідальність перед наданням ними свідчень відносно ОСОБА_1 , тому вважає зазначені особи не є свідками події, а їх письмові пояснення недопустимими доказами по справі і також не можуть братись до уваги судом при розгляді справи.

Долучена до протоколу відео фіксація, що надана працівниками поліції, не доводить наявність порушення, а навпаки свідчить про порушення процедури встановлення наявності чи відсутності ознак сп`яніння у водія, а також підтверджує численні порушення під час оформлення протоколу відносно ОСОБА_1 .. Крім того, на доданому відеозаписі в правому нижньому куту міститься номер запису 23803-000000, час початку відеозапису: 04.01.2018 13:46:52, час закінчення: 04.01.2018 13:58:17. Вказана дата та час відео зйомки не відповідає фактичним обставинам справи, викликає сумнів в своїй оригінальності та не може братися судом до уваги, як належний та допустимий доказ. Отже, з моменту приїзду працівників поліції на місце ДТП та під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №029875 від 21.12.2020 року, були допущенні порушені вимог ст.ст.7, 254, 251, 256, 259,266 КУпАП, а також нормативних приписів інструкцій, затверджених наказами МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, № 1395 від 07.11.2015 року, № 1376 від 06.11.2015 року та порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103. Слід зазначити, що не дотримання вимог, встановлених в будь-якому із вищезазначених нормативно-правових актів, а за даних обставин порушення законодавчої процедури складання та оформлення матеріалів допущені в сукупності, цілком виключає будь-яку можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. На підставі вищенаведеного вважає, що матеріали, які долучені до протоколу не підтверджують обставин, які в ньому зазначені, через порушення порядку отримання і оформлення доказів. Враховуючи доводи, якими спростовуються докази, в даному випадку відсутні підтвердження обставин, зазначених в протоколі, за відсутності інших належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що згідно вимог ст.247 КУпАП є підставою закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, матеріали справи в їх сукупності, свідчать, що за встановлених обставин, та допущених порушень вимог законодавства, під час складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , вважає неможливим притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а тому прохає закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення № 399/1105/20 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі ст.247 КУпАП.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання зазначив, що він 20.12.2020 року приблизно 22.00 години разом зі своїм другом їхали до м.Світловодська Кіровоградської області. Даний автомобіль належить йому, але оскільки у ОСОБА_1 є посвідчення водія він керував транспортним засобом. Ближче до сел.. Павлиш їх знесло з дороги, витягти автомобіль вони спочатку намагалися своїми силами, але оскільки самостійно вони не змогли цього зробити. Вони зателефонували до ДСНС, першими під`їхали працівники поліції, а потім працівники ДСНС. В цей день ОСОБА_1 не вживав алкогольних напоїв. Під час огляду на стан сп`яніння був він, ОСОБА_1 , один працівник ДСНС та працівники поліції.

Розгляд справи відкладався для виклику в судове засідання свідків зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та працівників поліції, які складали протокол. На виклики до суду вказані особи не з`явились, а нормами КУпАП не передбачається їх примусовий привід.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вони, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність, яка настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВС України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст.280 КпАП України при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП підтверджується:протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 029876 від 21.12.2020 року відносно ОСОБА_1 ; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.12.2020 року; письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 ..

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

При призначені адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП враховується характер та ступінь небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушника.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно зі ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині третій шостій цієї статті.

На момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КпАП України.

Враховуючи те, що на час розгляду справи суддею закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, провадження у справі за ст.. 124 КУпАП слід закрити в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд зазначає наступне.

15 липня 2020 року комітетом Верховної Ради України прийнято роз`яснення щодо

окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року.

Так, згідно роз`яснення від 15 липня 2020 року Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання. Закон № 2617-VIII повинен був набрати чинності 1 січня 2020 року, а до цього часу Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня опублікування цього Закону мав внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність до Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади у відповідність до Закону.

3 грудня 2019 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом № 2617-VIII з 1 січня 2020 на 1 липня 2020 року.

17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX).

У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII».

1 липня 2020 року Закон № 2617-VIII набрав чинності, а Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».

Частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Таким чином, частина п`ята статті 94 Основного Закону не допускає набрання законом чинності раніше дня його опублікування. Головною метою цієї конституційної норми, як зазначено в рішенні Конституційного Суду від 6 жовтня 2010 року № 21-рп/2010, є недопущення набрання законом чинності до моменту його офіційного оприлюднення, чим забезпечується реалізація конституційних положень, відповідно до яких закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (стаття 58 Конституції України).

З огляду на зазначене, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Комітет вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 03 липня 2020 року, а саме в день його опублікування.

Крім того, у зв`язку з набранням чинності 01 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено.

Однак, Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Таким чином Комітет вважає, що з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

За наведених підстав, суд вважає, що доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кричуна Ю.А. про те, що з 01 липня 2020 року жодним законом не передбачена відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735).

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 029875 від 21.12.2020 , чек з результатами аналізу, пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Згідно з ч. 2, ч.6, ст.266 КпАП України огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог пунктів 4, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 № 1103, передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, якими не можуть бути особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Також, п. 7 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Аналогічні вимоги містить і пункт 6 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України за №1452/735 від 09.11.2015.

В судовому засіданні також було досліджено диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого не вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

Відеозапис, не містить факту того, що під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, були два свідка з числа працівників ДСНС як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, даний відеозапис містить лише факт перебування одного свідка з працівників ДСНС під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, але хто саме не зрозуміло, оскільки працівник поліції не встановлював особу свідка.

Таким чином, із наведеного необхідно зробити висновок, що наданими суду доказами підтверджується проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці вчинення дорожньо- транспортної пригоди, однак недоведено те, що такий огляд проводився присутності саме цих двох свідків, які вказані в протоколі, як того вимагають положення ч.2 ст.266 КУпАп та п.6 Розділу 2 Інструкції 1452/735, що у свою чергу необхідно визнати порушенням процедури проведення огляду особи на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Також з дослідженого під час розгляду відеозапису події вбачається, що при спілкуванні поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6810» на місці, на що останній погодився. За результатами огляду із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер 6810», проведеного працівниками поліції, тест показав результат 0,44 проміле, з яким ОСОБА_1 не погодився. Однак працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

У даному випадку результати огляду проведеного на місці зупинки водія не можуть вважатися допустимим доказом, оскільки ОСОБА_1 їх не визнав і таке його право передбачено ч. 3 ст. 266 КУпАП.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 «… У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатом огляд проводиться в закладах охорони здоров`я».

Тобто, працівник поліції повинен запропонувати правопорушнику пройти огляд у закладі охорони здоров`я, через незгоду останнього з результатами огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння проведеного на місці. Однак, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (ч. 6 розділу Х Інструкція №1395).

Згідно з п. 22 вказаної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Також, суд звертає увагу на те, що відеозапис який долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення містить дату зйомки 4.01.2018 року, що не відповідає обставинам справи, оскільки правопорушення вчинено 21.12.2020 року, а тому суд не приймає, до уваги як належний та допустимий доказ даний відеозапис.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

У справі «Карелін проти Росії» констатовано недопустиме з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, уточнення у судовому засіданні фабули правопорушення, усунення розбіжностей та неточностей, що мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такі дії є порушенням ч. 1 ст. 6 «Про захист прав людини і основоположних свобод», тобто порушено принцип рівності сторін і змагальності судового процесу. За таких умов, особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо строку калібрування приладу Драгер 6810, суд зауважує, що відповідно до наказу Міністерство економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в кровіта повітрі, що видихається» встановлено і становить 1 рік, згідно з роздруківки Драгер 6810, останнє калібрування здійснювалося 22.04.2020, тому суд відхиляє доводи захисника щодо порушення строку калібрування Драгеру 6810.

Враховуючи допущенні працівником поліції порушення під час проведення процедури огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, суд визнає такий огляд водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, у відповідності до ч.5 ст. 266 КУпАП, незаконним та недійсним.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 38, 124, 130, 247, 266, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги Кропивницьким апеляційним судом, постанова якого набирає законної сили негайно після її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 13.04.2021 року.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області О.О. Шуліка