ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 319/110/21 Головуючий в 1 інст. Мальований В.О.
Провадження № 33/807/249/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу за участю захисника ОСОБА_1 адвоката Токмань В.Т. (в режимі відеоконференції), прокурора Запорізької обласної прокуратури Фоміної Г.В. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Токмань В.Т. на постанову судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розівка Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, присяжного Чернігівського районного суду Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи згідно п.п. «ґ» п.1 ч.1 ст.3, ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, достовірно знаючи про необхідність подання у період з 01.01.2020 по 01.06.2020 декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, у порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 подав несвоєчасно, лише 01.06.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією,передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Токмань В.Т. вважає постанову суду першої інстанції такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї скарги вказує на те, що рішенням Конституційного Суду України скасовано як кримінальну, так і адміністративну відповідальність за вчинення корупційних діянь, але в постанові суду першої інстанції на вказане заперечення було зазначено, що визнання неконституційною ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності чи закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того вказує, що як вбачається з матеріалів справи, уповноваженій особі на складання протоколу про адміністративне правопорушення, ще 24 липня 2020 року було відомо про ОСОБА_1 , як особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, в тому числі з дня надання пояснення ОСОБА_1 щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а також всі необхідні дані, але в порушення норм ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення був складений лише 26 січня 2021 року.

Зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення №23, який пов`язаний з корупцією, складено з порушенням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Також зазначає, що у даній справі відсутні допустимі докази для доведення винуватості ОСОБА_1 , а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вказує, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, а тому судом першої інстанції безпідставно визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову постанову, якою провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримала подану нею апеляційну скаргу. Зазначила, що є декілька підстав для закриття провадження по справі, по - перше, це визнання неконституційним акту про відповідальність, оскільки рішення Конституційного Суду впливає і на події, які відбувались до його ухвалення. По - друге, відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки протокол був складений з порушенням, що було встановлено і судом першої інстанції. Дата виявлення отримання інформації 24 липня 2020 року, тобто протокол був складений за межами передбаченого законом строку. Вказала, що притягнення до адміністративної відповідальності дорівнюється кримінальній відповідальності, тобто після закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП заборонено збирати докази, а тому суд першої інстанції не повинен був після закінчення вказаних строків визнавати ОСОБА_1 винним.

Прокурор відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Запорізької обласної прокуратури Фоміна Г.В. у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначила, що не згодна з рішенням суду першої інстанції, однак не є суб`єктом його оскарження. Вказала, що рішенням Конституційного суду не було визнано неконституційним обов`язок подачі декларації в певний строк, а тому застосовування вказаного Рішення в даній справі є безпідставним. Щодо доводів про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , зазначила, що такі доводи є безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться докази, що останній несвоєчасно подав декларацію, через те, що в нього нібито закінчився строк дії електронного ключа, проте це не є поважної причиною, тому що строк подачі декларації був продовжений до 1 червня 2020 року, відтак було достатньо часу отримати ключ та своєчасно подати декларацію. Зазначила щодо строку складання протоколу апелянт вважає, що це дата несвоєчасної подачі декларації, проте це дата вчинення правопорушення, а не його виявлення. Вказала, що Управління стратегічних розслідувань склали протокол після перевірки та встановлення суб`єкту та складу правопорушення, при цьому, 2 грудня 2020 року була отримана відповідь із суду про те, що ОСОБА_1 приймав участь в судовому засіданні, та встановлено, що він є суб`єктом інкримінованого йму правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Токмань В.Т. та прокурора, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, пп. «а» і «в» в п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID -19)» №530-IX, який набрав чинності 17 березня 2020 року, встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення №23 від 26 січня 2021 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 будучи, згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 01.01.2020 року по 01.06.2020 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік. У порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 подав її несвоєчасно, лише 01.06.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с. 1-9); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 1 грудня 2020 року, відповідно до яких, він пояснив, що з 2016 року виконує обов`язки присяжного Чернігівського районного суду Запорізької області. Згідно рішення сесії Чернігівської районної ради Запорізької області від 27 вересня 2019 року його знову затверджено на посаду присяжного Чернігівського районного суду Запорізької області та по теперішній час він виконує обов`язки присяжного. В 2019 році він декілька разів, точної кількості не пам`ятає брав участь у засіданнях при розгляді справ Чернігівським районним судом. Він був ознайомлений із Законом України «Про запобігання корупції» та йому відомі всі вимоги вказаного Закону, зокрема щодо своєчасності подачі (до 1 квітня) щорічної декларації, а також про обов`язок подання повідомлення про суттєві зміни. Йому ОСОБА_1 було відомо, що у зв`язку з карантином строк подачі щорічної декларації продовжено до 1 червня 2020 року. Він подав щорічну декларацію за 2019 рік 1 червня 2020 року. Він несвоєчасно подав щорічну декларацію за 2019 рік у зв`язку із тим, що він проживає в сільській місцевості де постійно перебої в доступі до мережі Інтернет, тому в кінці травня 2020 року в нього не було доступу до мережі Інтернет. Вперше він намагався ввійти до свого електронного кабінету на сайті НАЗК для подачі декларації, в кінці травня 2020 року, точної дати не пам`ятає, але через перебої в доступі до мережі Інтернет зробити цього не зміг. Тільки 1 червня 2020 року він зміг подати декларацію. В нього виникали труднощі зі входом до свого особистого кабінету на сайті НАЗК, але до сервісної служби НАЗК будь-яким чином він не звертався. Він подав декларацію за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10); даними з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно яких вбачається, що дата публікації щорічної декларації ОСОБА_1 1 червня 2020 року о 15 год. 37 хв. (а.с. 12); роздрукованою щорічною декларацією ОСОБА_1 з якої випливає, що дата та час її подання 1 червня 2020 року о 15 год. 37 хв. (а.с. 13-21); рішенням Чернігівської районної ради Запорізької області №5 від 27 вересня 2019 року «Про затвердження списку присяжних Чернігівського районного суду Запорізької області» від 27 вересня 2019 року та додатком до нього, з яких вбачається, що 27 вересня 2019 року було затверджено список присяжних Чернігівського районного суду Запорізької області, в якому значиться і ОСОБА_1 (а.с. 23-25); відповіддю з Чернігівського районного суду Запорізької області від 2 грудня 2020 року за №01-08/23/2020, з якої вбачається, що оскільки протягом 2019 року ОСОБА_1 приймав участь у розгляді цивільних справ як присяжний, 4 березня 2020 року на його адресу рекомендованим листом було направлено повідомлення про необхідність подання електронної декларації за 2019 рік як присяжного. Дане повідомлення було отримано ОСОБА_1 17 березня 2020 року, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 26); листом Чернігівського районного суду Запорізької області від 4 березня 2020 року та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що підтверджують факт повідомлення ОСОБА_1 про необхідність подачі електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік (а.с. 27-28).

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вважаю, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

З приводу доводів про закриття провадження по справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на те, що рішенням Конституційного Суду України скасовано в тому числі адміністративну відповідальність за вчинення корупційних діянь, слід зазначити наступне.

Рішенням Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) окремі положення Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VIІ зі змінами, окрім іншого, пункти 6, 8 частини першої статті 11, пункти 1, 2, 6-10-1, 12, 12-1 частини першої, частини другу п`яту статті 12, частину другу статті 13, частину другу статті 13-1, статтею 35, абзац другий, третій частини першої статті 47, статті 48-51, частини другу, третю статті 52, статтею 65 закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII зі змінами.

При цьому, відповідальність за правопорушення, пов`язані з корупцією, які встановлені главою 13-А КУпАП (статті 172-4-172-9-2) є чинною.

Відтак, положення статті 172-6 КУпАП вказаним Рішенням Конституційного Суду України неконституційними не визнавались, а тому визнання неконституційною ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» не є підставою для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 .

Доводи щодо порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 254 КУпАП є безпідставними та не заслуговують на увагу у зв`язку із наступним.

Відповідно ч. 2 до ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто норми вказаної статті КУпАП дійсно встановлюють певні строки його складання, проте, строки саме виявлення особи, яка вчинила правопорушення з яких і відраховується час складання протоколу, є абстрактними, натомість з матеріалів провадження вбачається, що складанню протоколу передували збір та оцінка доказів, сукупність яких і стала підставою для складання уповноваженою особою протоколу.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №23 відносно ОСОБА_1 , фактичним днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата його складання, тобто 26 січня 2021 року, оскільки саме в цей день посадовою особою органу Національної поліції надається оцінка зібраним доказам у їх сукупності (а.с. 1-9), а відтак такий протокол не був складений з порушенням ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що 24 липня 2020 року вже було відомо про ОСОБА_1 , як про особу яка вчинила адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не підтверджуються відповідними доказами, оскільки тільки 1 грудня 2020 року від останнього були відібрані пояснення з приводу обставин, які зазначені в протоколі (а.с. 10).

При цьому, слід зауважити, що надання відповідних пояснень ОСОБА_1 не свідчить про те, що всі докази, які б підтверджували наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення були встановлені.

Твердження захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП також є необґрунтованими, оскільки вказана стаття передбачає строки накладення адміністративного стягнення, а не складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи про те, що після закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП вина особи не встановлюється є також необґрунтованими та не відповідають вимогам закону, оскільки статтею 38 КУпАП передбачені не строки розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення особи до адміністративної відповідальності, а лише строки накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 38 КУпАП та п. 7 ст. 247 КУпАП, особа може бути звільнена лише від накладання адміністративного стягнення при встановленні її вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» судам слід дотримуватись вимог статей 277, 277-2, 278 КУпАП під час розгляду справи про адміністративні правопорушення. При цьому необхідно звернути увагу на те, що статтею 277 КупАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладання адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені.

Крім того, згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закривши при цьому провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки строк накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП сплинув.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Токмань В.Т. залишити без задоволення.

Постанову судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 319/110/21