Справа № 162/73/21
Провадження № 3/162/70/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Цибень О.В., за участю секретаря судових засідань Будько І.М., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справи, що надійшли із Відділу поліцейської діяльності №1 (сел.. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП, ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

До Любешівського районного суду Волинської області надійшли дві справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , а саме: справа №162/73/21, провадження №3/162/70/2021 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та справа № 162/74/21, провадження № 3/162/71/2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Постановою судді Любешівського районного суду від 16 лютого 2021 року вказані справи об`єднанні в одне провадження, яким присвоєно єдиний номер № 162/73/21.

Згідно з протоколом серії ДПР18 №386479 від 07 січня 2021 року ОСОБА_1 цього дня о 19 год 59 хв в с. Дольськ по вул. Гагаріна керував мотоциклом «LIFAN-150», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6810» у присутності двох свідків. Результат огляду 0.52 проміле, повторного огляду 0.50 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №386480 від 07 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 цього дня о 19 год 59 хв в с. Дольськ по вул. Гагаріна, керуючи мотоциклом «LIFAN-150», д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів і звукової сирени, не зупинився, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні даних правопорушень не визнав. Вказав, що не керував транспортним засобом.

Представник ОСОБА_1 Кучер А.А. в судовому засіданні також наголосив на строках повірки та калібрування газоаналізатора «Драгер 6810», що може впливати на його справність і, відповідно, на дійсність результатів огляду. Крім того, вказав, що у справі наявні дві паперові роздруківки результатів оглядів, тому незрозуміло, який з них брати до уваги.

Викликані в судове засідання свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказали, що за обставин, вказаних у протоколі, були присутні під час огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 (поліцейський СРПП № 3 Любешівського ВП) пояснив суду, за яких обставин складався протокол про дане адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Пунктом 2.9а ПДР України передбачено, що водієві забороняється

керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція) від 09.11.2015 № 1452/735.

Згідно з п.6 Розділу І даної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Щодо заперечень представника ОСОБА_5 суд вважає необхідним зазначити, що перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор Drager Safety AG and Co.KgaA ( Germany ), до яких належить і Drager Alcotest 6810, включені до вказаного переліку.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

П.1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18.01.2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager №6810», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що газоаналізатори виробництва Drager Safety AG and Co.KgaA ( Germany ) до яких відноситься і газоаналізатор Drager Alcotest 6810, який використовується патрульною поліцією та вже перебуває в експлуатації, може експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Суд критично відноситься до твердження представника ОСОБА_5 щодо того, що газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» , за допомогою якого було проведено огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки, своєчасно не пройшов калібрування, оскільки міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747, вказаний інтервал становить 1 рік.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/1807 від 22.05.2020 року (чинне до 22.05.2021 року) та копії відомостей про сервіс, градуювання та державну повірку газоаналізатору «Drager Alcotest 6810», датою останнього калібрування пристрою є 22.05.2020 року, що свідчить про те, що технічний засіб, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на момент проведення огляду 07.01.2021 року відповідав усім встановленим для його застосування вимогам та був придатний для застосування.

Проте, із пояснень свідка ОСОБА_3 слідує , що поліцейськими газоаналізатор Драгер демонструвався із вставленим муштуком. Зазначила, що самої процедури встановлення муштука в газоаналізатор вона не бачила. Крім того, вказала, що перед тим, як проводити огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , їй було запропоновано дихати в драгер, що вона й зробила, та числовий показчик газоаналізатора показав нулі, що вказувало на відсутність у неї стану алкогольного сп`яніння з пояснень поліцейського. Відразу після цього огляд на стан сп`яніння пройшов ОСОБА_1 , при цьому муштук газоаналізатора не замінювався.

Відповідно до ДСТУ EN 15964:2014 (далі Стандарт) пристрої (газоаналізатори) використовують мундштуки для відбору проб дихання. Пунктом 3.11 Стандарту визначено, що мундштук це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі й через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря. Мундштук використовують, щоб запобігти змішуванню проби видихуваного повітря з навколишнім повітрям і розбавленню концентрації алкоголю. Згідно приписів п. 5.2 Стандарту пристрій повинен виключати можливість вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів. Повинна бути забезпечена можливість брати ці мундштуки, не торкаючись частини, що буде і була в контакті з губами особи, яку перевіряють. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити. Недотримання вимог Стандарту визначених п. 3.11 та 5.2 може призвести як до епідеміологічних ризиків, так і до ризику некоректної роботи газоаналізаторів і фактичних необ`єктивних тестів. Використання бувших у вжитку мундштуків, може призводити до систематичних похибок з отриманням помилкового результату тесту.

Отже, вищевказані пояснення свідка ОСОБА_3 вказують на беззаперечне порушення поліцейськими процедури огляду на стан сп`яніння. Крім того, перевірити та спростувати отримані безпосередньо в судовому засіданні пояснення свідка не виявилось можливим у зв`язку із тим, що відеозапис не містить цієї частини огляду. Запис портативної камери неодноразово переривається, що в свою чергу вказує на ще одне з порушень, а саме безперервної відео-зйомки, яка ведеться з моменту початку виконання спеціальної поліцейської операції до її завершення у відповідності до п.5 Розділу ІІ Інструкції.

Крім того, з наявного відеозапису неможливо встановити, хто перебував за кермом мотоцикла, що не дозволяє спростувати твердження ОСОБА_1 про те, що керував мотоциклом його товариш, батькові якого і належить вказаний транспортний засіб. Наявність ще однієї особи на мотоциклі підтверджується і поясненнями свідка ОСОБА_4 (поліцейський СРПП № 3 Любешівського ВП), який зазначив, що особи, які їхали мотоциклом, залишили транспортний засіб та почали тікати, він послідував за ними. Однак нагрудна камера була у сержанта поліції ОСОБА_6 , у звязку з чим не зафіксовано моменту затримання ОСОБА_1 . Іншій особі, яка перебувала разом з ОСОБА_1 вдалося втікти. Отже наявні матеріали не містять жодного беззапречного доказу того, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом мотоцикла.

Згідно п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

За ч.1 ст. 122-2 КУпАП відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №386480 від 07.01.2021 року. Адже, як зазначалося вище, із відеозапису неможливо встановити, хто саме був за кермом даного транспортного засобу, відповідно кого стосувалася вимога про зупинку та яка конкретно особа мала її виконати.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

У рішенні по справі «Кобець проти України»(«Kobetsv. Ukraine») no. 16437/04ECHR14 лютого 2008 року у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в судовому засіданні не доведено достатніми та беззаперечними доказами, а також за ч.1 ст. 122-2 КУпАП встановити лише за протоколом про адміністративне правопорушення неможливо, з огляду на відсутність будь-яких інших належних доказів.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_7 події і складу адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області О.В. Цибень