ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/279/21 Справа № 204/137/21 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю ОСОБА_1 та його адвоката Перепечина В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в 454 (чотириста п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Як вбачається з постанов суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він о 10 год. 05 хв. 22 грудня 2020 року у м. Дніпрі, вул. Загорянська, 1к/1, був зупинений згідно пп. 2 п. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» під час керування ним транспортним засобом Ford Transit, номерний знак НОМЕР_1 . Під час спілкування з водієм, у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук. У присутності двох свідків від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в спеціалізованому закладі, водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, на його думку допущено неповноту судового розгляду, а також те, що рішення прийнято на припущеннях.

Вважає, що суд порушив його право на захист, остільки розгляд справи проводився за його відсутності.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників провадження, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, приходжу до наступного.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що він, в день події, а саме 22 грудня 2020 року зранку був дуже знервований, мав негативний психоемоційний стан, оскільки дізнався, що його дружина подала позов до суду на розлучення. В подальшому коли він керував автомобілем його зупинили працівники поліції та запідозрили у нього ознаки наркотичного сп`яніння. Він намагався пояснити їм про вказані сімейні обставини які в нього склалися, і те що його зовнішній вигляд та поведінка є наслідком хвилювань, та що наркотиків він ніколи в житті не приймав. Проте працівники поліції на його пояснення все ж таки склали протокол у відношенні нього за фактом відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того зазначив, що 20.01.2021 року він прибув до Красногвардійського районного суду для участі при розгляді справи але судове засідання не відбулося, поспілкувався з секретарем якому повідомив про намір залучити адвоката та про необхідність відкладення розгляду справи на іншу дату. Секретар повідомив йому про необхідність з`явитися 02 лютого 2021 року. 01.02.2021 року після укладення договору з адвокатом він дізнався, що 20.01.2021 року було винесено рішення стосовно нього, внаслідок цього він був збентежений.

У судовому засіданні адвокат Перепечин В.Л. підтримав апеляційну скаргу підзахисного в повному обсязі, наголосив, що судом було порушено право ОСОБА_1 на захист.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 266 КупАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами.

Крім цього, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з наявних матеріалів провадження, наявні докази мають розбіжності між собою та суперечливі відомості, оскільки з наявного протоколу ДПР18 №413719 від 22.12.2020 року вбачається, що в порушення вимог ст. 266 КУпАП працівниками поліції ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, тоді як в рапорті працівника поліції ОСОБА_3 зазначено протилежне, а саме, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом. Також не було вилучено посвідчення водія.

Крім того наявні матеріали провадження не містять в собі належних відомостей стосовно того, що працівниками поліції на виконання вимог Інструкції №1395 від 07.11.2015 року було належним чином роз`яснено ОСОБА_1 його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КупАП.

Судом було переглянуто та досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського наявний в матеріалах провадження та встановлено, що працівниками поліції дійсно не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. При цьому в процесі спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , поліцейським було сказано останньому, що після складання протоколу за фактом відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він може самостійно проїхати до медичного закладу та пройти такий огляд протягом двох годин. Дані поліцейські поїхали з місця складання протоколу.

Що стосується доводів апелянта стосовно порушення його права на захист, то такі доводи заслуговують на увагу, оскільки згідно його пояснень наданих безпосередньо в суді останній з`явився до суду першої інстанції 20.01.2021 року з наміром відкласти розгляд справи на іншу дату для залучення адвоката. Вказане є його правом у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП. Останній в подальшому і уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Перепечиним В.Л., але суд першої інстанції клопотання не задоволенив, розглянув справу без його участі таким чином, оскільки протилежне наявними матеріалами не підтверджується, тому наявне порушення право ОСОБА_1 на участь в судовому засіданні та на захист.

Отже, районним судом були порушені вищезазначені вимоги закону.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності прихожу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково: провадження у справі закрити, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік, - скасувати та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.Д. Коваленко