Номер провадження: 33/813/418/21
Номер справи місцевого суду: 512/769/20
Головуючий у першій інстанції Брювецький О.Ю.
Доповідач Грідіна Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Грідіна Н.В., за участю секретаря судового засідання Узун Н.Д, особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Савранського районного суду Одеської області від 18.02.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП., а саме в тому, що 20.11.2020 року, близько 21:00 год., перебував без засобів індивідуального захисту в магазині «Золотий ключик», розташованого в смт. Саврань Одеської області, чим порушив приписи Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

На підставі ст. 22 КУпАП, ОСОБА_1 звільнений від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд обмежився усним зауваженням, а провадження у справі закрив.

Зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,посилаючись на те, що постанова суду є необґрунтованою, незаконною, прийнятою судом з порушенням норм національного та міжнародного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, в апеляційній скарзі зазначено, що в постанові суду безпідставно встановлено, що він був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, так як судом не було перевірено, що він отримав судову повістку пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи, оскільки судову повістку в судове засідання на 11.02.2021 року він отримав лише 09.02.2021 року, в судове засідання на 18.02.2021 року отримав в цей день після обіду, після розгляду справи по суті судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 277-2 КУпАП.

В своїх клопотаннях до суду про відкладення розгляду справи від 28.01.2021 року та від 13.01.2021 року він вказав, що хворіє, довідку про захворювання надасть після одужання та до цього просив відкласти розгляд справи, а також зазначив, що адміністративне правопорушення не вчиняв, це є непорозумінням, а докази невинуватості будуть надані у судовому засіданні при розгляді справи, однак суд розглянув справу у його відсутності, чим порушив його права на захист. Зазначення в постанові суду про фактичне визнання в поясненнях вини не відповідає дійсності.

30.03.2021 року ОСОБА_1 доповнив апеляційну скаргу та просив скасувати постанову суду з тих підстав, що суд справу розглянув поверхнево, що призвело до неналежної правової оцінки при винесенні рішення, він категоричного заперечує свою вину. На підставі ст.ст.58, 92 Конституції України суд повинен був винести рішення про закриття провадження за відсутності події правопорушення.

Також в доповненні до апеляційної скарги зазначено, що він майже весь час перебування в магазині, близько трьох хвилин, був в масці, крім близько тридцяти секунд розрахування на касі, в зв`язку з тим, що послизнувся, маска злетіла та впала на підлогу. Він не володіє телепортацією та не міг счезнути в мить коли злетіла маска.

Працівники поліції вчинили на нього психологічний тиск, грубо поводилися, не стали складати протокол в магазині, де були продавці та свідки, наполягали на складанні протоколу у відділку поліції, де отримали його пояснення на окремому бланку.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до приписів ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до приписів ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Розглядаючи справу, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки ухвалена з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів, та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до приписів ст. 277-2 КУпАП, яка передбачає порядок повідомлення про розгляд справи, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Так, в оскаржуваній постанові суду зазначено, що 18.02.2021 року справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки останній був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився.

З матеріалів справи вбачається, що судові засідання з розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 призначалися на 14.01.2021 року, 28.01.2021 року, 11.02.2021 року та 18.02.2021 року.

Відповідно до рекомендованого поштового повідомлення ОСОБА_1 24.12.2020 року вручено поштове відправлення про судовий розгляд справи 14.01.2021 року. Однак, 13.01.2021 року останній звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою без надання відповідних доказів (а.с. 11-12).

Рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення 21.01.2021 року ОСОБА_1 повідомлено про судовий розгляд справи 28.01.2021 року, однак 27.01.2021 року останній звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою без надання відповідних доказів (а.с. 13-14).

Рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення 09.02.2021 року ОСОБА_1 повідомлено про судовий розгляд справи 11.02.2021 року, однак 10.02.2021 року останній звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою без надання відповідних доказів (а.с. 15-16).

Разом з тим, з рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено про судовий розгляд справи 18.02.2021 року лише 23.02.2021 року(а.с.22).

Таким чином, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про розгляд справи в судовому засіданні 18.02.2021 року, що є порушенням його права на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП, та є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, до апеляційної скарги ОСОБА_1 надав ксерокопії листка непрацездатності, відповідно до якого ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні з 13.01.2021 року по 16.01.20201 року (а.с. 43), довідки КНП Савранського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Савранської районної ради Одеської області №354 від 27.01.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 27.01.2021 року звертався за медичною допомогою (а.с. 44), а також ксерокопію довідки КНП Савранського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Савранської селищної ради Одеської області №406 від 22.02.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні з 10.02.2021 року по 18.02.2021 року.

Таким чином, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не надавав суду зазначених довідок медичних установ на підтвердження своїх клопотань про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою, як було встановлено в оскаржуваній постанові суду.

Однак, при дослідженні зазначеної ксерокопії довідки КНП Савранського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Савранської селищної ради Одеської області №406 від 22.02.2021 року, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 18.02.2021 року знаходився на амбулаторному лікуванні, що також є підставою для задоволення апеляційної скарги в частині скасування судового рішення.

Відповідно до приписів ст. 280 КУпАП, для встановлення обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, для повного та всебічного розгляду справи та перевірки доводів апеляційної скарги в частині необґрунтованого встановлення в постанові суду вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, апеляційним судом були в повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були покладені в обґрунтування постанови суду першої інстанції.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №198688 від 20.11.2020 року встановлено, що 20.11.2020 року, о 21:00 год., ОСОБА_1 перебував в магазині «Золотий ключик», розташованого в смт. Саврань Одеської області, без засобів індивідуального захисту, а саме без маски та перчаток, чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, за що передбачене відповідальність ст. 44-3 КУпАП.

В протоколі відсутні будь-які зауваження ОСОБА_1 , лише власноручно зазначено, що пояснення надані на окремому бланку, посилання в апеляційній скарзі на цю не ставлять під сумнів ці докази та обставини, які в них зазначені.

Крім того, зазначені в протоколі обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються доданим до протоколу фотознімком ОСОБА_1 без засобів індивідуального захисту на місці події правопорушення.

В письмових власноручних поясненнях від 20.11.2020 року ОСОБА_1 фактично не заперечував перебування в магазині без засобів індивідуального захисту, визнав зазначені в протоколі обставини та вказав, що перед входом до магазині обірвав резинку на масці, в магазині знаходився близько трьох хвилин, інших покупців в магазині не було, до касира було півтора метра, на касі до нього підійшли працівники поліції.

В апеляційній скарзі зазначено, що в протоколі не були вказані свідки, однак під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заявляв клопотань про допит свідків, під час апеляційного розгляду останньому були роз`яснені права на заявлення клопотань, само по собі не зазначення в протоколі свідків не свідчить про неправильність або необґрунтованість складання протоколу.

Апеляційний суд, з урахуванням положень ст. ст. 251-252 КУпАП, визнає протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №198688 від 20.11.2020 року належним, допустимим та достовірним доказом по справі, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як він складений уповноваженою особою, його зміст повністю відповідає вимогам зазначеної норми закону, протокол підписаний особою, яка його склала та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є джерелом доказів та підставою подальшого провадження у справі, відповідно до приписів ст. 256 КУпАП.

На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні вимог постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 44-3 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 при розгляді апеляційної скарги на те, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки норми законодавства, яким передбачена відповідальність за вчинення інкримінованого йому правопорушення на час вчинення інкримінованих дій не набрали чинності, є безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до приписів ст.ст. 1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06.04.2000 року, карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Відповідно до приписів ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, а також з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, Кабінет Міністрів України з 12 березня 2020 року на всій території України встановив карантин (постанова КМУ «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 №211 від 11.03.2020р.).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до приписів ст.44-3 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Апеляційний суд також вважає неспроможними доводи первинної та додаткової апеляційної скарги, а також пояснення ОСОБА_1 при розгляді апеляційної скарги про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки в письмових поясненнях, а також в апеляційних скаргах ОСОБА_1 факт перебування в приміщенні магазину без вдягнутих засобів індивідуального захисту не заперечував, а тільки змінював час перебування без маски в приміщенні магазину.

Разом з тим, приписами постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року передбачено, що на території України на період дії карантину забороняється таке перебування без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, не залежно від тривалості цього часу.

При цьому, обставини події, зазначені в додатковій апеляційній скарзі, суперечать вищезазначеним доказам, визнаним судом достовірними, в тому числі письмовим поясненням ОСОБА_1 , наданим безпосередньо на місці події правопорушення.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав пояснення щодо обставин інкримінованого правопорушення безпосередньо суду апеляційної інстанції, проте цим поясненням надається критична оцінка, так як в приміщенні магазину, як зазначалося, заборонено перебувати без засобів індивідуального захисту, які вдягнуті належним чином, не залежно від того, що особа поспішає, тривалості часу перебування, нагальності потреб придбати товар, тощо.

Також апеляційний суд не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на неправомірні дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки протокол відповідає приписам ст. 256 КУпАП, в протоколі жодних зауважень зазначено не було, дії останніх у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не оскаржував.

Таким чином, при перевірці доказів апеляційним судом не встановлено обставин, які б підтверджували доводи апеляційної скарги, жодного доказу, крім наявних в матеріалах скарги та покладених в обґрунтування рішення суду першої інстанції, під час розгляду апеляційної скарги надано не було.

Відповідно до приписів п.7ч.1ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 3 8 цього Кодексу.

На підставі наведеного, згідно вимог ст. 294 КУпАП, прихожу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції має бути скасована з наведених підстав, провадження по справі має бути закрито на підставі приписів п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, так як на час апеляційного розгляду закінчились строки накладення адміністративного стягнення за вчинене ОСОБА_1 правопорушення.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Савранського районного суду Одеської області від 18.02.2021 року, якою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене статтею 44-3 КУпАП, на підставі статті 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрито, - скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: Н.В. Грідіна