Справа № 304/430/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокат Штефаняк І. І.,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого,

визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно зі змістом постанови, 28 березня 2020 року, о 19 год 30 хв, ОСОБА_1 , по вул. Радванка, у с. Тур`я-Ремета, Перечинського району, Закарпатської області, керував автомобілем марки «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі адвокат Штефаняк І.І. вказує на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зрозуміла дата складення протоколу 27.03.02020 чи 28.03.2020, при цьому зазначено, що розгляд провадження за цим протоколом відбудеться 08.04.2020 у Перечинському районному суді, що є не зрозумілим звідки працівник поліції знає коли відбудеться розгляд справи за цим протоколом. Стверджує, що у постанові вказано, що ОСОБА_1 визнав свою вину, однак це не відповідає дійсності, оскільки останній просив відкласти розгляд справи у зв`язку із неможливістю явки адвоката в судове засідання та необхідністю ознайомитись з матеріалами справи. Втім, справу було розглянуто. Просить постанову скасувати та ухвалити нову, якою провадження закрити через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, - адвоката Штефаняка І. І., неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що розгляд справи в апеляційному суді неодноразово відкладався, а також те, що учасники були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду й даних про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходили.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП,

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що ці вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, зміст постанови відповідає ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №216085 встановлено, що 28 березня 2020 року, о 19 год 30 хв, ОСОБА_1 , по вул. Радванка, у с. Тур`я-Ремета, Перечинського району, Закарпатської області, керував автомобілем марки «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Як убачається зі змісту протоколу, від отримання копії протоколу та надання будь-яких пояснень ОСОБА_1 відмовився (а. с. 1).

Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджено поясненнями свідків події, - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , котрі своїми підписами засвідчили, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 категорично відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі у встановленому законом порядку (а.с. 2, 3).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №272633 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень (а.с. 4).

Копією посвідчення водія серії НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 отримував водійське посвідчення 15.11.2017.

Відеозаписом, який міститься на DVD-диску підтверджується визнання водієм ОСОБА_1 факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння та відмова у проходженні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що сержанти поліції Шкріба М. В. та Плавайко В. В. були упереджені під час зупинки, пропозиції направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; що в них були підстави для фальсифікації цих документів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейських Шкріби М. В. та Плавайка В. В. у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги.

Суд також переконаний, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні, оскільки свідки своїми підписами підтвердили, що ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські оформили протокол про адміністративне правопорушення з недотриманням вимог, передбачених законом, оскільки у документі містяться виправлення щодо дати вчинення правопорушення та інші, на думку апелянта, суперечливі відомості, - апеляційний суд вважає такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У контексті вищевказаного, апеляційний суд вважає, що вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, оформленого відносно ОСОБА_1 , поліцейськими були дотримані, отже, фактів невідповідності протоколу вимогам ст. 256 КУпАП апеляційним судом не встановлено.

Твердження апелянта про існування сумнівів у правомірності дій поліцейського в тій частині, де йдеться про те, що розгляд провадження за протоколом про адміністративне правопорушення відбудеться 08.04.2020 у Перечинському районному суді, що, на думку адвоката Штефаняка І. І., є незрозумілим, звідки працівнику поліції відома така інформація, - апеляційний суд відхиляє, позаяк вважає, що ці доводи не знайшли свого підтвердження та спростовуються доказами, зокрема оскаржуваною постановою від 24 квітня 2020 року, яка свідчать про те, що працівники поліції діяли виключно у межах своїх повноважень.

Доводи апелянта про те, що викладені у постанові місцевого суду відомості про визнання ОСОБА_1 вини не відповідають дійсності, позаяк останній не вважає себе винним, при цьому просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, - апеляційним судом відхиляються, оскільки апелянт не надав жодного доказу, який би підтвердив достовірність цих тверджень. Водночас, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відеозаписом, на якому чітко зафіксовано момент визнання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , факту перебування у нетверезому стані та його відмову від проходження будь - якого з передбачених законом огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представник - адвокат Штефаняк І. І., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 - адвокат Штефаняк І.І., залишити без задоволення.

Постанову судді Перечинського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан