Номер провадження: 33/813/512/21
Номер справи місцевого суду: 492/1298/20
Головуючий у першій інстанції Варгаракі С.М.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Стоянової Л.І.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Реу Р.В. на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 16.12.2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Арцизького районного суду Одеської області від 16.12.2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у ЗАО «Комсомолець», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №098025 від 21.09.2020 року встановлено, що 21 вересня 2020 року о 00 годин 32 хвилини, ОСОБА_1 , по вул. Соборна у м. Арциз Одеської області, керував автомобілем марки «ВАЗ - 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», відповідно до якого у водія ОСОБА_1 виявлено 0,39 ‰ (проміле) алкоголю, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На дану постанову представник ОСОБА_1 адвокат Реу Р.В. подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що постанову суду першої інстанції він отримав лише 21.01.2021 року, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Арцизького районного суду Одеської області від 16.12.2020 року.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що

-на час огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» свідки вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, були відсутні;

-ОСОБА_1 просив працівників поліції завезти його до медичного закладу для уточнення показників спецзасобу «Драгер», з яким був не згоден, аде цього відео працівниками поліції додано не було;

-суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , не прийнявши до уваги заяву про відкладення справи, у зв`язку з хворобою та знаходження на стаціонарному лікуванні останнього;

-працівниками поліції проігноровані вимоги Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №098025 від 21.09.2020 року ставить у провину скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції на час його вчинення, адміністративну відповідальність за яке виключено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів країни щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617- VIII від 22.11.2018 року, що набрав чинності 01 липня 2020 року.

За наведених вище обставин, ОСОБА_1 просить постанову Арцизького районного суду Одеської області від 16.12.2020 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З метою забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, апеляційним судом його представника адвоката Реу Р.В. було повідомлено про судове засідання на 30.03.2021 року, однак ані ОСОБА_1 , ані його представник в судове засідання апеляційного суду не прибули, про поважні причини неявки суд не повідомили, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне провести розгляд за їх відсутності та прийняти відповідне процесуальне рішення за результатами розгляду апеляційної скарги на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 та його представник адвокат Реу Р.В., будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явилися, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Реу Р.В. та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

На підтвердження доводів апелянта про те, що копію постанови суду першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Реу Р.В. отримав лише 21.01.2021 року, то матеріали справи містять розписку (а.с.53), з якої вбачається, що він дійсно отримав копію постанови 21.01.2021 року.

Зазначені обставини, з урахуванням прийняття оскаржуваної постанови за відсутності ОСОБА_1 , отримання копії постанови 21.0.2021 року та подання апеляційної скарги 26.01.2021, шляхом направлення поштовим відправленням, свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №098025 від 21.09.2020 року, з якого вбачається, що 21 вересня 2020 року о 00 годин 32 хвилини, ОСОБА_1 , по вул. Соборна у м. Арциз Одеської області, керував автомобілем марки «ВАЗ - 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», відповідно до якого у водія ОСОБА_1 виявлено 0,39 ‰ (проміле) алкоголю, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, з тексту зазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 поставив свій особистий підпис у зазначеному протоколі та вказав, що випив 2 пляшки пива.

Слід відмітити, що під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 , він ніяких заперечень стосовно цього в протоколі не висловив.

Крім того, ОСОБА_1 на місці складання протоколу надав письмові пояснення, в яких погодився з тим, що він дійсно вживав спиртні напої та погодився пройти тест на встановлення вмісту алкоголю в крові за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці події, який виявив 0,39 ‰ (проміле) алкоголю (а.с.8).

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9,10), згідно яких останні були свідками того, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою останнього проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер», який виявив вміст алкоголю 0, 39 проміле. Підстави для недовіри або сумнівів в правдивості та об`єктивності пояснень свідків у суду апеляційної інстанції відсутні.

Більш того перевірка доводів ОСОБА_1 про відсутність на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення свідків правопорушення була проведена районним судом шляхом допиту зазначених свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які будучи попередженими про кримінальну відповідальність за ст. 383, 384 КК України, надали в районному суді пояснення, які є аналогічними наданих ними на місці події письмовим поясненням, в яких підтвердили, що 21.09.2020 року ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, в їх присутності, проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат 0,39 проміле.

-відеозаписом, який міститься в матеріалах справи (а.с.11), з якого вбачається, що на вимогу працівників поліції, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», який виявив вміст алкоголю 0, 39 проміле.

Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення також були підтверджені в районному суді інспекторами СРПП №4 Арцизського ВП в Одеській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Що стосується доводів апелянта про те, що акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року), з 01 липня 2020 року був скасований Законом №2617 VIII з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України, то апеляційний суд не приймає їх до уваги, виходячи з наступного.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17 червня 2020 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі Закон №720-IX), який 02 липня 2020 року було підписано президентом України, а 3 липня 2020 року опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному вебсайті Верховної Ради. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, суд приходить до висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, апеляційним судом не береться до уваги те, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також того, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.286-1 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної ради законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

Більш того, слід зазначити, що адміністративна відповідальність, до якої притягується ОСОБА_1 по суті і за встановленими санкціями є більш м`якою порівняно з кримінальною і покращує становище притягуваного, а усе, що покращує становище притягуваного має бути витлумачено на його користь.

Матеріалами справи також спростовуються посилання ОСОБА_1 на те, що він наполягав на необхідності доставки до медичного закладу для уточнення показників спецзасобу «Драгер», з яким був незгоден, оскільки, в поясненнях до протоколу ОСОБА_1 особисто зазначив, що з протокол погоджується, дійсно вживав спиртні напої та погодився пройти тест на встановлення вмісту алкоголю в крові за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці події, який виявив 0,39 ‰ (проміле) алкоголю.

Також суд критично відносить до заяв ОСОБА_1 про порушення співробітниками поліціїІнструкції щодо проведення огляду водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, так як знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння було встановлено на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер», він з цим погодився і на проходженні огляду в умовах медичного закладу не наполягав.

Щодо тверджень представника ОСОБА_1 адвоката Реу Р.В. про те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , не прийнявши до уваги заяву про відкладення справи, у зв`язку з хворобою та знаходження на стаціонарному лікуванні останнього, то апеляційний суд не приймає їх до уваги, оскільки матеріли адміністративної справи надійшли на адресу Арцизького районного суду Одеської області 25.09.2020 року, неодноразово слухання справи за заявою ОСОБА_1 чи його представника - адвоката Реу Р.В. було відкладено. В судовому засіданні, яке відбулося 30.11. 2020 року ОСОБА_1 та його представник адвокат Реу Р.В. були особисто присутні та надали пояснення. Крім того, суддею були досліджені письмові докази, що підтверджується протоколом судового засідання та аудіо записом цього засідання (а.с.30-32, 51).

Всі інші доводи апеляційної скарги з приводу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП також були досліджені в судовому засіданні районного суду, про що свідчить текст постанови суду, в якому детально дана оцінка їх необґрунтованості і апеляційний суд з висновками районного суду цілком погоджується.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому його слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим підтверджений наявними у матеріалах справи доказами.

Позиція представника ОСОБА_1 адвоката Реу Р.В., яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання вини ОСОБА_1 , розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Реу Р.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Арцизького районного суду Одеської області від 16.12.2020 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Арцизького районного суду Одеської області від 16.12.2020 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Реу Р.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Арцизького районного суду Одеської області від 16.12.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов