ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника Гакмана С.П. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 березня 2021 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. на користь держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 04.02.2021 року о 00 год. 50 хв. у м. Сторожинець по вул. Чернівецькій, керував транспортним засобом марки Хонда державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Гакман С.П. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, вважає, що постанова суду винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та

ЄУНСС №723/719/21 Головуючий у І інстанції: Дячук О.О.

Провадження №33/822/164/21 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

необґрунтованою.

Вважає, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що ОСОБА_1 не визнає себе винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки поліцейським при складенні протоколу порушено дотримання вимог законодавства, не проведено огляду останнього на місці зупинки транспортного засобу, чи його відмову від огляду у присутності двох свідків.

Окрім того в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду в медичному закладі.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, на відеозаписі відсутні докази щодо проходження чи пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, тому вважає, що протокол не може бути визнаний належним доказом.

Крім того, зазначає, що не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви. На думку захисту, свідки, які були залученні в даній справі є працівниками медичного закладу, разом з тим, суд це до уваги не взяв.

Звертає увагу на те, що справа відносно ОСОБА_1 , на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідно до Закон України від 22 листопада 2018 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03.07.2020 р..

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника Гакмана С.П. який прохав скасувати постанову районного суду й закрити провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП або на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення в апеляційній скарзі вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку, ОСОБА_1 був вірно визнаний винуватим саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що повністю підтверджується дослідженими доказами, яким районний суд дав вірну юридичну оцінку.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №098937 від 04 лютого 2021 року, з якого вбачається, що останній 04 лютого 2021 року о 00 год. 50 хв. по вул. Чернівецькій в м. Сторожинець, керував транспортним засобом «Хонда», д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Крім того, викладені в ньому обставини були засвідчені підписами двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Будь-яких заперечень чи зауважень до протоколу ОСОБА_1 не надав, і як зазначено в протоколі, від надання пояснень в силу ст. 63 Конституції України та підписання будь-яких документів відмовився, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Такий огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Матеріалами справи, дослідженими апеляційним судом, встановлено, що перш, ніж скласти відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, останньому було запропоновано провести огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, однак ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від проходження такого огляду відмовився, про що містяться записи в акті огляду.

Крім того, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №11, складеному о 02 год. 05 хв. 04 лютого 2021 року лікарем ОСОБА_3 , який засвідчено підписом лікаря та м/с Гриндей М.М., а також печаткою лікаря.

Що стосується тверджень сторони захисту в частині того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України, оскільки останній не керував транспортним засобом, то вони не заслуговують на увагу суду та є нічим іншим, як способом уникнення відповідальності особи, інтереси якої представляє захисник.

Як вбачається з матеріалів справи, так і з рішення суду першої інстанції, захисник Гакман С.П. звертався до районного суду із клопотанням про закриття адміністративного провадження з тих же підстав, які наведені й в апеляційній скарзі, однак судом обґрунтовано їх не взято до уваги.

Слід зазначити, що районним судом було оглянуто під час розгляду справи відеозапис, наданий поліцейськими, згідно якого ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, після зупинки транспортного засобу не вказав хто він є, у зв`язку з чим його було доставлено до Сторожинецького райвідділу поліції з метою встановлення його особи. Після встановлення поліцейськими особи ОСОБА_1 , останнього відвезли до приймального відділення Сторожинецької ЦРЛ для проведення його огляду на стан сп`яніння, де ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у присутності двох свідків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав не довіряти наявним в матеріалах справи доказам немає, так і залученим свідкам, оскільки останні є випадковими та не зацікавленими в результаті розгляду справи і підтверджують/засвідчують факт тієї чи іншої події, яка відбувалася в їх присутності.

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , розуміючи протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (протягом 2-х годин з моменту виявлення такої підозри) з метою уникнення адміністративної відповідальності.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Щодо посилань апелянта на Закон України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким передбачено введення ст. 286-1 КК України та зміну редакції ст. 130 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Законом України від 17 червня 2020 року № 720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», зміни які були внесені законом №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, до ч.1 ст.130 КУпАП та ст. 286-1 КК України, виключені з цих кодексів. Закон України від 17 червня 2020 року №720-ІХ не було визнано неконституційним чи скасовано у встановленому законом порядку, а тому ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, працівниками поліції проведено огляд у відповідності до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції.

Районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , як про те апелює сторона захисту - немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Гакмана С.П. - залишити без задоволення.

Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська