Справа № 456/3360/21
Провадження № 3/456/1747/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

18 серпня 2021 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника адвоката Андрейківа Ю.Я., особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення, її представниці адвоката Вуйцік О.Б., розглянувши матеріали, котрі надійшли від Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Стрий Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , , з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, фізичної особи-підприємця, пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 30.06.2021 року близько 20 год. 30 хв., перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , де проживає разом із дружиною й двома їх неповнолітніми дітьми, у присутності зазначених дітей вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме дії психологічного характеру, котрі виразилися у принизливих образах нецензурними словами, а також залякуванні через гучні крики, внаслідок чого на останню було вчинено моральний тиск та була завдана шкода її психічному здоров`ю.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання з`явився, свою вину у вчиненні вищевказаного домашнього насильства по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 не визнав та, з дотриманням вимог ст. 268 КУпАП, надав пояснення, згідно з котрими не заперечував тієї обставини, що 30.06.2021 року близько 20 год. 30 хв. між ним та його дружиною ОСОБА_2 у присутності їхніх двох неповнолітніх дітей відбувся конфлікт за їхнім місцем проживання у АДРЕСА_2 , однак такий конфлікт був спровокований саме дружиною, яка пізно повернулася з роботи. Зазначив, що дружина, на його переконання, має «нестійку психіку», у зв`язку з чим час-від-часу вчиняє сварки, провокуючи його таким чином на дії, котрі у подальшому можуть розцінюватися з його боку як домашнє насильство, хоча такими не являються. Вказав також, що ця поведінка дружини є наслідком впливу на неї її рідної сестри ОСОБА_3 , яка, власне, й здійснює її захист як адвокат, оскільки та переслідує мету вжити заходів для розлучення своєї сестри, так як сама колись розлучилася з чоловіком, й, до того ж, саме остання, а не його дружина, повідомила про нібито домашнє насильство відносно своєї сестри у поліцію. Вважає, що твердження дружини про здійснений на неї моральний тиск та можливе заподіяння шкоди її психічному здоров`ю, є надуманими, оскільки остання за психологічною підтримкою або ж медичною допомогою фахівця-психотерапевта після вказаної події, як і до цього, не зверталася, доказів протилежного до суду не надала, відповідно, розмір заподіяної шкоди її психічному здоров`ю ніким не визначений, як і не встановлено, чи взагалі така шкода була заподіяна. З огляду на вказане, зазначив про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та просив провадження у цій справі закрити з наведеної підстави, так як під час конфлікту він не мав умислу заподіяти дружині будь-яку шкоду, у тому числі й психологічного характеру, а його дії носять виключно виховний характер та виходять із взаємних з дружиною звинувачень. Детально свої аргументи та позицію по справі виклав у письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення, котрі подав до суду через канцелярію 05.08.2021 року за вх. № 15193.

Особа, яка в протоколі про адміністративне правопорушення значиться потерпілою від інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, у судове засідання з`явилася, з дотриманням вимог ст. ст. 269 та 272 КУпАП, надала пояснення, згідно з котрими повністю підтвердила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно її чоловіка ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також у зібраних матеріалах перевірки за її заявою про вчинення відносно неї домашнього насильства. Вказала, що її нібито «нестійка психіка», на котру скаржиться чоловік, є результатом не впливу на неї сестри ОСОБА_3 чи будь-кого іншого, а результатом аб`юзивних відносин між нею та її чоловіком ОСОБА_1 , у котрих останній порушує її особисті кордони, принижує, допускає жорстокість в спілкуванні тощо,та котрим потурають їхні батьки. При таких умовах співжиття, що створені її чоловіком, та котрі, на превеликий для неї жаль, підтримують їхні батьки, мотивуючи тим, що це є нормальним, оскільки чоловік заробляє та утримує її й їхніх дітей, а тому потрібно миритись з його характером та не завжди адекватною поведінкою, вона не має змоги розвиватись, постійно перебуває у страху за себе та у пригніченому стані, приватно відвідує психолога, так як не має іншої підтримки, окрім як підтримки її сестри, та боялася раніше звертатися за допомогою у правоохоронні органи, а також громадського осуду, у тому числі й з боку батьків. Однак, після події чергового домашнього насильства, котра мала місце 30.06.2021 року о 20 год. 30 хв. за їхнім з чоловіком та дітьми місцем проживання, а також у зв`язку із тим, що вона врешті зважилась на розлучення з чоловіком, саме вона, будучи на подвір`ї біля будинку, та намагаючись отримати необхідні їй особисті речі з будинку, з котрого її чоловік вигнав на вулицю, у телефонній розмові про допомогу попросила сестру про виклик на місце події працівників поліції для припинення цього домашнього насильства й безпідставних чіплянь до неї, а також притягнення чоловіка до відповідальності. Вказала також, що при цьому чоловік постійно голосно кричав, ображав її нецензурними словами та принижував у грубій формі і усе це відбувалося у присутності їхніх дітей, від чого їй ще більше ніяково, вона побоювалася за свою безпеку, відчувала нездатність себе захистити, а, особливо знаючи, що у нього наявна мисливська зброя. Такі зазначені дії чоловіка, котрі усугубились ще й з приїздом на місце події її батька ОСОБА_4 на підтримку чоловіка, були присічені лише працівниками поліції після їх прибуття на місце події.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення особи, яка значиться потерпілою від адміністративного правопорушення, а також позицію їхніх захисника та представниці відповідно, допитавши свідка ОСОБА_4 та дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або за неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У свою чергу, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначає Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо недопущення насильства.

Статтями 21 та 24 Конституції України регламентовано, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Рівність прав жінки і чоловіка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї; спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров`я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

За змістом пунктів 3, 6, 8, 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Особою, яка постраждала від домашнього насильства, є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, наведених вище вимог законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст. ст. 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 696273, котрий складений 06.07.2021 року у чіткій відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством у формі психологічного насильства;

- заявою ОСОБА_2 від 30.06.2021 року, у котрій вона просила правоохоронний орган прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_1 , який 30.06.2021 року близько 20 год. 30 хв. вчинив з нею безпідставну сварку, у ході котрої голосно кричав, виражався нецензурною лексикою, погрожував та принижував її у присутності двох неповнолітніх дітей, чинив на неї моральний та психологічний тиск;

- рапортом поліцейського Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Хоми М.О. від 30.06.2021 року, 21 год. 58 хв., відповідно до фабули котрого 30.06.2021 року о 20 год. 50 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 30.06.2021 року о 20.47 год. заявниця адвокат Вуйцік О.Б. повідомила про те, що щойно до неї зателефонувала сестра ОСОБА_2 й вказала, що чоловік останньої чинить відносно неї психологічне насильство, виганяє з хати та ображає непристойними словами. У будинку, де відбувається психологічне насильство, знаходяться двоє неповнолітніх дітей, а кривдник має мисливську зброю;

- поясненнями ОСОБА_2 від 30.06.2021 року, в котрих остання, з-поміж іншого, підтвердила викладені у своїй заяві факти та вказала, що між нею й чоловіком ОСОБА_1 вже протягом тривалого часу склалися неприязні відносини через постійний моральний та психологічний тиск на неї з боку чоловіка. 30.06.2021 року близько 20 год. 00 хв. вона прийшла додому з місця здійснення підприємницької діяльності, а невдовзі за нею додому прийшов чоловік, який, на її переконання, перебував у стані алкогольного сп`яніння, почав поводити себе агресивно та безпричинно чіплятися до неї, після чого ображав її нецензурними словами, принижував, а згодом вигнав з будинку.

Усі перелічені вище докази по справі є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності. Крім того суддя вважає, що у згаданому вище протоколі про адміністративне правопорушення, як одному із доказів, розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки у ньому зазначено, які саме дії психологічного характеру вчинив ОСОБА_1 по відношенню до своєї дружини (образи нецензурними словами, залякування у спосіб голосних криків) і такі підпадають під ознаки саме психологічного насильства як однієї із форм домашнього насильства.

При цьому, суддя не надає віри поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо обставин згаданої вище події, наданими ним під час проведення перевірки за заявою своєю дружини ОСОБА_2 , та під час судового розгляду справи, а також поясненням свідка ОСОБА_4 , який, з його слів, був присутнім під час цієї події, оскільки такі пояснення про провокацію ОСОБА_2 конфлікту з чоловіком, а також про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства по відношенню до своєї дружини, на переконання судді, є неспроможними із зібраними у матеріалах справи доказами. Суддя вважає, що такі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у наведеній частині, як і його позиція по справі у цілому, спрямовані на уникнення ним встановленої законом відповідальності та можливості накладення на нього адміністративного стягнення, а також викликані побоюваннями, що у випадку вчинення та фіксації таких його дій повторно, можуть настати наслідки у вигляді можливого застосування щодо нього спеціальних заходів з метою протидії домашньому насильству, визначених розділом V Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відтак, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисне діяння психологічного характеру, внаслідок чого була заподіяна шкоду психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , яка є його дружиною. При цьому, враховуючи ту обставину, що диспозиція зазначеної статті в якості наслідків протиправних дій (бездіяльності), вказує не лише на обов`язкове заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, але й на можливе її заподіяння такими діями (бездіяльністю), то наведені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також його захисником, твердження щодо відсутності у матеріалах цієї справи належних й допустимих доказів на підтвердження фактів звернення потерпілої особи за психологічною підтримкою або ж медичною допомогою, як і відсутність визначеного розміру цієї шкоди, втрачають логічний зміст, а тому суддею у даній постанові не надаються відповіді на поставлені у цій частині питання. Крім того, зазначеними учасниками справи не вказано, у який саме спосіб може бути визначена шкода, що заподіяна або ж могла бути заподіяна психічному здоров`ю особи, та хто уповноважений її визначати.

Поряд з цим, при накладені адміністративного стягнення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя враховує обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, та не вбачає, у розумінні ст. ст. 34-35 цього Кодексу обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього, у зв`язку з чим, беручи до уваги також притягнення такої особи до адміністративної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, вперше, оскільки доказів протилежного матеріали цієї справи не містять та роблять відповідні твердження потерпілої сторони з цього приводу голослівними, як і приймає до уваги позитивну характеристику ОСОБА_1 , надану йому органом місцевого самоврядування за місцем проживання, а тому вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції, визначеної у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - у вигляді сплати штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

Одночасно, на виконання положень ч. 6 ст. 283 КУпАП, у постанові слід вирішити також питання про вилучені для тимчасового зберігання речі і документи, зокрема у спосіб повернення мисливської рушниці Browning кал. 12/76 (дозвіл на зброю № НОМЕР_1 ) її власнику.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які дані, котрі б підтверджували звільнення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору, а, відтак, слід стягнути судовий збір за винесення постанови про накладення на таку особу адміністративного стягнення, у розмірі 454 грн..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 33-35, 40-1, 173-2, 245, 251-252, 268-269, 272, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 вилучену у нього під час вжиття заходів забезпечення провадження по цій справі мисливську рушницю Browning кал. 12/76 (дозвіл на зброю № НОМЕР_1 ).

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено, про що зробити відповідну відмітку у справі.

Копію постанови у той же строк вручити або висилати особі, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення, на її прохання.

Роз`яснити ОСОБА_2 про її право скористатися спеціальними заходами щодо протидії домашньому насильству, визначеними розділом V Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у випадку наявності для цього відповідних підстав.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови, - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, а також витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Строк пред`явлення даної постанови до виконання становить три місяці.

Суддя В.Я. Микитин