ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1802/20 Номер провадження 33/814/112/21Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., з секретарем судового засідання Лимар О.М., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в її інтересах адвоката Сидоренка Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 листопада 2020 року,-

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , яка є фізичною особою - підприємцем,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 420,4 грн.

Згідно з постановою, 29 серпня 2020 року о 09 год. 20 хв. в продуктовому магазині ФОП ОСОБА_2 , який знаходиться за адресою: на розі вулиць Слави та Свідницького, 4, у м. Миргороді Полтавської області працівник магазину ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 знаходилися у масці із закритим ротом, ніс був відкритий; температурний скринінг працівникам перед початком робочої зміни не проводиться, останній запис в журналі 12.07.2020, відсутній термометр; при вході в магазин відсутні інформаційні матеріали по профілактиці СОVID-19; на момент перевірки відсутні підтверджуючі документи про проведення вологого прибирання в приміщеннях магазину з використанням миючих та дезінфікуючих засобів; відвідувачі магазину знаходилися у масках із закритим ротом, ніс відкритий. Отже, ОСОБА_4 своїми діями порушила п.п. 1 п. 10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19; спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2»; п. 1, абз. 1 п. 2, абз. 2 п. 4, абз. 5 п. 8 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати постанову відносно неї та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вважає, що протокол складений не уповноваженою на те посадовою особою - фельдшером санітарним відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Миргородського міськрайонного управління ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області ОСОБА_5 , а тому не підлягав розгляду судом.

Крім того, при складанні протоколу були порушені вимоги ст. 256 КУпАП, а саме не роз`яснено прав та обов`язків.

Зазначає, що і вона, і ОСОБА_3 перебували в приміщенні магазину в масках, які закривали і рот і ніс, але в час коли прийшли перевіряючі, вони займались фасуванням та розкладкою товару і під час цього, у зв`язку з тим, що вони неодноразово нахилялися, поверталися та виконували інші рухи, маски сповзли з носа, при цьому відвідувачів у магазині не було. Як тільки перевіряючі зайшли в магазин, вони поправили маски таким чином, що вони знову закривали і рот і ніс, і тільки після цього почали спілкуватись, що підтверджується відеозаписом, який доданий до протоколу.

Також посилається на те, що постанова Головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09.05.2020 не є актом законодавства, яким передбачені правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, отже порушення вимог цієї постанови не охоплюється диспозицією ст. 44-3 КУпАП, тобто не є адміністративним правопорушенням.

Вказує, що вказана постанова не доводилась до відома населення у встановленому законом порядку, тому що вона не є нормативно-правовим актом, а є підставою для прийняття відповідних рішень зазначеними в ній органами і має рекомендаційний характер.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , адвоката Сидоренка Ю.В., допитавши свідка ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були дотримані в повному обсязі.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП (в ред. яка діяла станом на час вчинення правопорушення та накладення адміністративного стягнення) передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, норма ст. 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону та інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що регулюють та встановлюють певні санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акту, який регламентує діяльність у вказаній сфері.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 32 від 29 серпня 2020 ОСОБА_2 ставиться у провину порушення п.п. 1 п. 10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19; спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», а також п. 1, абз. 1 п. 2, абз. 2 п. 4, абз. 5 п. 8 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за яке вона підданна адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є: протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис на DVD обставин події, акт №88 санітарно епідеміологічного обстеження від 29.08.2020.

Вказані докази , переконливо підтверджують недотримання ОСОБА_2 правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно- протиепідемічних правил і норм, а відтак, наявності в її діях складу адмінправопорушення , передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Тому доводи апеляції в цій частині є непереконливими

Не впливає на висновок суду та не може слугувати підставою для закриття провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП та обставина , що п.п.1 п. 10 Постанови КМУ від 22 липня 2020 року вже втратив чинність, оскільки ОСОБА_2 ставиться у провину також, порушення п. 1, абз. 1 п. 2, абз. 2 п. 4, абз. 5 п. 8 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України , які на даний час чинні.

При цьому, постанова Головного державного санітарного лікаря є нормативно-правовим актом, що встановлює санітарно-протиепідемічні правила і норми, прийнята на виконання постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а тому її порушення чи недотримання вказаних у ній правил, утворює склад правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, ця постанова оприлюднена на сайті Міністерства охорони здоров`я і Верховної Ради України та перебуває у вільному доступі, а тому її незнання не звільняє від відповідальності.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 199 р. №1109 про затвердження положення про державний санітарно- епідеміологічний нагляд в Україні, нормативно-правові акти, видані головним державним санітарним лікарем України в межах його компетенції, є обов`язковими для виконання центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, посадовими особами та громадянами.

Вищевикладеним у повній мірі спростовується позиція ОСОБА_2 та її адвоката про те, що Тимчасові рекомендації головної санітарного лікаря носять рекомендаційний характер та їх недотримання не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Безпідставними також є твердження апелянта про те, що протокол складений не уповноваженою на те посадовою особою.

З Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою КМУ від 2 вересня 2015 р. № 667, вбачається, що державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у галузі санітарного законодавства та санітарного та епідемічного благополуччя населення.

У відповідності до ч.1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів державної санітарно- епідеміологічної служби (статті 42-1, 42-2, 44-3, 188-22);

Постановою КМУ від 29 березня 2017 р. № 348 «Деякі питання Державної санітарно-епідеміологічної служби» на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів покладено завдання і функції з реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення та із здійснення контролю (нагляду) за дотриманням вимог санітарного законодавства. Державну санітарно-епідеміологічну службу ліквідовано.

З огляду на покладення на Держпродспоживслужбу повноважень Державної санітарно-епідеміологічної служби, суд приходить до висновку, що посадові особи Держпродспоживслужби наділені правом складення протоколу за статтями 42-1, 42-2, 44-3, 188-22 КУпАП, так як це право нерозривно пов`язане з покладеними на них функціями.

Суд критично ставиться до доводів адвоката в частині недоведення законності проведення перевірки.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) є, зокрема, доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.

Відповідно до протоколу №10 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, проведенного під головуванням Прем`єр-міністра України було надано доручення Держпродспоживслужбі разом із Національною поліцією в межах компетенції посилити державний нагляд (контроль) за дотримання санітарного законодавства.

Також в акті перевірки містяться відомості про документи які стали підставою для її проведення (наказ № 2514-ОД від 28.08.2020 року ).

Крім того, під час апеляційного перегляду справи, на запит апеляційного суду надані копії документів, які слугували підставою проведення позапланової перевірки, в яких міститься посиланням на відповідне законодавство.

З огляду на викладене підстав ставити під сумнів законність проведення вказаної перевірки не вбачається. Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, доводи апелянта щодо порушення при складанні протоколу вимог ст. 256 КУпАП в частині не роз`яснення їй прав та обов`язків.

Так, із цього ж протоколу вбачається, що ОСОБА_2 особистим підписом підтвердила роз`яснення їй прав та обов`язків. Жодних зауважень щодо змісту протоколу вона на зазначала.

Посилання адвоката в судовому засідання на відсутність тяжких наслідків від дій ОСОБА_2 також не впливають на висновки суду першої інстанції, оскільки правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП є порушенням і з формальним складом і настання певних наслідків не є обов`язковою складовою об`єктивної сторони цього правопорушення.

Таким чином, вважаю, що суддя правильно встановив фактичні обставини справи та належним чином обґрунтувавши своє рішення правильно кваліфікував дії правопорушниці за ст. 44-3 КУпАП й наклав на неї визначене цим Кодексом адміністративне стягнення.

Відсутні підстави для застосування положень ст. 22 КУпАП через безвідповідальне ставлення ОСОБА_2 можливих тяжких наслідків недотримання нею протикарантинних заходів, встановлених уповноваженими органами державної влади та, як результат, можливого поширення інфекційної хвороби, яка спричинила пандемію.

З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції вважаю, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 листопада 2020 року щодо неї без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Харлан