1Справа № 335/4824/21 3/335/1170/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про накладення адміністративного стягнення

11 серпня 2021 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.

16.04.2021 о 18:47 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «AUDI 100», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Перемоги, б. 80 у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, із явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, зірниці ока, що не реагують на світло). Від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що він не має документів про право керування транспортними засобами, проте вміє керувати автомобілями. 16.04.2021 його попрохала знайома підвезти її до лікарні. Він взяв автомобіль своєї матері та повіз знайому в лікарню, по дорозі до якої був зупинений працівниками поліції, які безпідставно почали вимагати від нього пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Він дуже поспішав, а тому сказав, що може проїхати до лікарні після того, як відвезе знайому до лікарні. Проте, йому це зробити не дозволили. Працівники поліції зупинили автомобіль «Таврія», в якому їхали чоловік та жінка, і залучили їх в якості свідків його відмови від проходження огляду. Заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що вважає, що існуюча редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає вимогам ряду положень Конституції України, вимогам Конвенції та практиці Європейського суду з прав людини, а тому не може бути застосована судом, у частині встановлення відповідальності, зокрема й у справі щодо нього, про що надав відповідне письмове клопотання.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , яка перебувала у якості пасажира в транспортному засобі під керуванням ОСОБА_1 , зазначила, що їй необхідно було з`їздити у лікарню та вона зателефонувала ОСОБА_1 , який приїхав за нею. По дорозі до лікарні їх зупинили працівники поліції за проїзд на заборонений сигнал світлофора. У наступному ОСОБА_1 хвилин 30-40 пропонували пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 не погодився. Працівники поліції зупинили машину з чоловіком та жінкою, яка не хотіла нічого підписувати, оскільки у ОСОБА_1 не було ніяких ознак. Також додала, що сам ОСОБА_1 був спокійний та вона вважала, що він тверезий та не вживає наркотичні засоби.

Також у судове засідання викликались працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими було складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали до нього. Однак, вони до суду не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких письмово виклали свої пояснення та просили їх врахувати під час прийняття рішення.

Так, у своїх поясненнях працівники поліції зазначили, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «AUDI 100», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Перемоги, б. 80, у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, був зупинений за порушення ПДР України, на вимогу надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, останній повідомив, що посвідчення водія у нього не має, так як він його не отримував. Під час спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, зіниці ока, що не реагують на світло). Від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу таких висновків.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення достовірно підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 102744 від 16.04.2021, довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», з якої вбачається, що раніше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія не отримував, направленням на огляд водія до закладу охорони здоров`я, виписаним 16.04.2021 о 19:40 год., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили факт відмови водія від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, інформацією, що міститься на лазерному диску із відеозаписом реєстраторів поліцейських, якими зафіксовано факт відмови водія від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків.

Наявність на момент зупинки у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння підтверджена як рапортом поліцейського Лукіна М., так і змістом його письмових пояснень та пояснень іншого поліцейського ОСОБА_3 , адресованих суду.

Вищезазначені докази, на переконання суду, є допустимими, достатніми та достовірними, оскільки підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Сумнівів щодо достовірності вказаних доказів, клопотань про визнання їх недопустимими, а також клопотань щодо витребування будь-яких додаткових доказів, під час судового розгляду не заявлялось.

Пояснення свідка ОСОБА_2 відсутність у діях ОСОБА_1 порушень вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України не спростовують.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, будучі особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у цій справі суд вважає необґрунтованим, виходячи з наступного.

Так, в обґрунтування даного клопотання ОСОБА_1 посилається на невідповідність ч. 1 ст. 130 КУпАП вимогам Конституції України.

Крім того, вказує, що норма ч. 1 ст. 130 КУпАП фактично передбачає відповідальність за відмову надавати докази щодо себе таку саму як і за правопорушення, яке намагаються довести. Зазначене обмежує конституційне право громадян на свободу і особисту недоторканість. Також порушує презумпцію невинуватості.

Зазначає, що необхідність застосування норм Конституції України як норм прямої дії у даному випадку обумовлює наявність підстав для закриття провадження у справі за відсутності події і складу такого правопорушення.

Разом із тим, ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнавалась в установленому порядку Конституційним Судом України такою, що не відповідає Конституції України. Суд першої інстанції не наділений правом тлумачення норм Конституції України та перевірки відповідності норм КУпАП нормам Основного Закону.

Пункт 1 статті 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, невідповідність норми КУпАП Конституції України не є підставою для закриття провадження за відсутності події і складу правопорушення.

Крім того, у даному випадку в діях ОСОБА_1 суд встановив як подію, так і склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , будучі особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Суд при накладанні стягнення враховує конкретні обставини по справі, ступінь суспільної небезпеки правопорушення.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Поряд із цим, як роз`яснено в абзаці 3 п. 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №18 від 19.12.2008, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно з довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Отже, в даному випадку до нього не можливо застосувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Тому з урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу згідно із санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного, ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 27, 29, 33, 34, 35, 38, 40-1, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 294, 300, 300-1, 307 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі відмовити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави Україна судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя А.В. Шалагінова