БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/684/21
Провадження № 3/730/289/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2021 р. м. Борзна

13 серпня 2021 року суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Ніжині Чернігівської області, громадянки України, з середньо освітою, одруженої, маючої на утриманні дітей 2004 та 2017 року, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 12.08.2021 року приблизно о 01.50 годині перебувала в АДРЕСА_1 , де неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2004 року народження, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість не визнала та пояснила, що 12.08.2021 року до сина приїхала його знайома ОСОБА_3 . Він проводив своє дозвілля у неї вдома, де був її син, вона знала та була постійно з ним на зв`язку, а тому вона за нього не хвилювалася. Зазвичай, син завжди вдома, однак, враховуючи зустріч друзів, вона дозволила синові затриматися.

12.08.2021 року, вночі, приблизно о 2 годині, син повернувся додому, він був побитий та повідомив, що він повертався додому з ОСОБА_3 , як раптом до них підійшов наглядно знайомий ОСОБА_4 , який проживає по АДРЕСА_2 , та без усіляких причин його побив, а також намагався побити ОСОБА_3 .

Враховуючи таку ситуацію, вона звернулася до поліції з відповідною заявою про спричинення тілесних ушкоджень синові.

Однак, після цього їй зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що вона має забрати заяву з поліції, оскільки вона нічого не зможе зробити, бо у нього є відповідні зв`язки. Крім того, він погрожував їй поламати ноги та розмовляв з нею брутальною лайкою. Декілька розмов про те, що він їй погрожував та погрожував її синові, вона записала на телефон.

Після написання заяви у поліції їй повідомили, що у цій справі розбиратися не будуть, це є безглуздим, нікого шукати не будуть, направлення на освідування сина давати не будуть, оскільки на ньому немає явних синців, а тому переконливо прохали забрати заяву, що вона під психологічним примусом працівників поліції й зробила, хоча відмічає, що у поліції їй пообіцяли побалакати з ОСОБА_5 .

Після вказаних подій на неї було складено протокол, що є предметом розгляду у суді, та з ним вона не погоджується.

У відповідності до п. 4.2 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення, та безпосередньо його ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Частина 1 ст. 184 КУпАП встановлює відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона складу цього правопорушення - вина у формі умислу або необережності.

З диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП видно, що відповідальність за це правопорушення можлива лише у випадку вчинення конкретних дій, які проявляються в ухиленні батьків від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, при цьому обов`язків, які передбачені законодавством.

При цьому, диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП є бланкетною, тобто називає і описує лише правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до норм інших законів.

Так, відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП, як зазначалося вище, є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб щодо виховання дітей. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який є доказом у справі і оцінюється судом, він не містить відомостей, у який спосіб особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого неповнолітнього сина, не вказано, яких саме обов`язків вона не виконала як мати, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У протоколі взагалі не викладено суть порушення, а сама лише констатація у протоколі того, що особа неналежним чином виконувала батьківські обов`язки, не може бути підставою для висновку про ухилення батьків від виконання їх обов`язків по вихованню дітей.

При формулюванні у протоколі сутності вчиненого правопорушення поліцейськими не було зазначено, які конкретні обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого сина не виконала ОСОБА_1 , у чому проявилося ухилення та якими доказами підтверджуються обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Наведене дає підстави стверджувати, що поліцейськими не було сформульоване належне фактичне обвинувачення про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, чим було грубо порушене її право на захист.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме, його об`єктивної сторони, яка полягає в ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання неповнолітніх дітей, а також суб`єктивної сторони, яка характеризується відсутністю її вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді, і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з тим, що дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1) ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених п. 1) ст. 247 КУпАП.

Крім того, враховуючи надані пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні щодо обставин, що стосуються побиття її сина, а також реакції правоохоронного органу на це, вважаю, що така поведінка працівників поліції є неприпустимою, оскільки останні фактично плюндрують права людини, а також така поведінка у повному обсязі не відповідає завданням, які передбачені ст. 2 Закону України «Про національну поліцію», в зв`язку з чим вважаю за необхідне повідомити керівництво поліції та прокуратури області про вказану ситуацію.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 184, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обставини, викладені в даній ухвалі, довести до відома начальника Головного управління національної поліції в Чернігівській області (проспект Перемоги, 74, Чернігів, Чернігівська область, 14000) з метою проведення профілактичної роботи серед підлеглих щодо недопущення порушення вимог законодавства в частині прийняття заяв про вчинені злочини, усунення подібних порушень в майбутньому, вжиття відповідних заходів, та прокурора Чернігівської області (вулиця Князя Чорного, 9, Чернігів, Чернігівська, 14000) з метою прийняття відповідних мір реагування.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ріхтер В.В.