Справа № 456/3437/21
Провадження № 3/456/1781/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

16 серпня 2021 року місто Стрий Львівської області

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали, які надійшли від Західного міжрегіонального управління Державної податкової служби України по роботі з великими платниками податків, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Болехів Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , вдови, працюючої на посаді головного бухгалтера Приватного акціонерне товариство «Моршинський завод мінеральних вод «ОСКАР»», пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягалась,

за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВП Лв № 001123 № 77 від 09.07.2021 року стверджується, що ОСОБА_1 , працюючи головним бухгалтером ПАТ «Моршинський завод мінеральних вод «ОСКАР»», не подала до контролюючого органу річну фінансову звітність, котра підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом за звітний період 2020 року, чим порушила вимоги пункту 46.2 ст. 46 ПК України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи про адміністративні правопорушення, у судове засідання з`явилася, свою вину не визнала, та, з дотримання вимог ст. 268 КУпАП, надала пояснення, згідно з котрими компанією, в якій вона працює, оприлюднено на офіційному сайті у встановлені законодавством термін та порядку річну фінансову звітність та річну консолідовану звітність, проте разом з ними не оприлюднено аудиторський звіт. Такий звіт не був оприлюдненим в силу обставин, котрі не залежать від її волі, оскільки між ПАТ «Моршинський завод мінеральних вод «ОСКАР»» та ТзОВ «Ернст енд Янг Аудиторські послуги» укладено договір про надання аудиторських послуг № ATTEST-2021-00057, за умовами якого останній взяв на себе зобов`язання надати до 30.04.2021 року аудиторський звіт за 2020 рік, проте, на даний час умови договору не виконані та на даному етапі ПАТ «Моршинський завод мінеральних вод «ОСКАР»» звернулись з претензією до ТзОВ «Ернст енд Янг Аудиторські послуги» (копію договору та примірник листа до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.06.2021 року № 183 долучено до матеріалів справи). Також зазначила, що не являється аудитором і самостійно зробити аудиторський звіт не вправі. З огляду на вказане, просила зарити провадження у цій справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Суддя, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши усі зібрані матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України .

Згідно з абз. 4 пункту 46.2 ст. 46 ПК України, платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним. У разі неподання (несвоєчасного подання) річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, застосовується відповідальність, передбачена пунктом 120.1 статті 120 цього Кодексу, для подання податкових декларацій (розрахунків).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємства зобов`язані подавати фінансову звітність органам, до сфери управління яких вони належать, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, якщо інше не передбачено цим Законом. Органам державної влади та іншим користувачам фінансова звітність подається відповідно до законодавства. Підприємства, що становлять суспільний інтерес (крім великих підприємств, які не є емітентами цінних паперів), публічні акціонерні товариства, суб`єкти природних монополій на загальнодержавному ринку та суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, зобов`язані не пізніше ніж до 30 квітня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським висновком на своїй веб-сторінці (у повному обсязі) та в інший спосіб у випадках, визначених законодавством. Великі підприємства, які не є емітентами цінних паперів, та середні підприємства зобов`язані не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським висновком на своїй веб-сторінці (у повному обсязі).

У відповідності до пункту 6 ст. 1, ст. 6 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» аудиторський звіт це документ, підготовлений суб`єктом аудиторської діяльності за результатами аудиту фінансової звітності (консолідованої фінансової звітності) відповідно до міжнародних стандартів аудиту та вимог цього Закону. Аудиторські послуги можуть надаватися лише суб`єктом аудиторської діяльності, якому таке право надано в порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» аудиторський звіт передбачає надання впевненості користувачам шляхом висловлення незалежної думки аудитора про відповідність в усіх суттєвих аспектах фінансової звітності та/або консолідованої фінансової звітності вимогам національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, міжнародних стандартів фінансової звітності або іншим вимогам. Аудиторський звіт підписує аудитор, який провадить аудиторську діяльність як фізична особа-підприємець, або провадить незалежну професійну діяльність у разі проведення ним аудиту одноосібно, або, щонайменше, як ключовий партнер у разі проведення аудиту аудиторською фірмою. У разі одночасного залучення декількох суб`єктів аудиторської діяльності аудиторський звіт підписується всіма аудиторами, а від аудиторської фірми, щонайменше, ключовим партнером. Особа, яка підписала аудиторський звіт, зазначає дату підписання.

На підтвердження доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено акт камеральної перевірки своєчасності подання контролюючому органу річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом за звітний період 2020 року ПАТ «Моршинський завод мінеральних вод «ОСКАР»» від 08.07.2021 року № 253/33-00-04-01-02/22415322.

Слід зазначити, що такий акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, на чому також було наголошено Верховним Судом України у своїй постанові від 10 вересня 2013 року у справі №21-237а13. Відповідно до правової позиції, викладеної Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у своїй постанові від 08 вересня 2020 року у справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Між тим, проаналізувавши вказаний акт, як єдиний доказ, наданий на підтвердження даних, котрі містить протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, суддя приходить до наступних висновків.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається в порушенні порядку ведення податкового обліку (формальний склад). Суб`єкт даного правопорушення спеціальний (керівники та інші посадові особи підприємств, організацій, зокрема, головні бухгалтери). В свою чергу, суб`єктивна сторона цього правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Однак, жодних доказів, котрі б відповідали критеріям їх належності й допустимості, та підтверджували статус ОСОБА_1 як аудитора ПАТ «Моршинський завод мінеральних вод «ОСКАР»», не надано. Більш того, в матеріалах справи відсутні документи, за якими можна було б взагалі ідентифікувати особу, що притягається до адміністративної відповідальності чи встановити її функціональні обов`язки.

Перевірка податкового органу мала камеральний характер, жодного контакту з підзвітною особою, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, не відбулося.

У свою чергу, наглядною перевіркою веб-сайту за посиланням https://www.morshynska.ua/official у розділі «ФІНАНСОВА ЗВІТНІСТЬ ПрАТ МЗМВ ОСКАР ЗА 2020 РІК» встановлено наявність фінансових звітів, однак відсутній аудиторський звіт, що й, власне, не заперечується ОСОБА_1 та у судовому засіданні нею подано на дослідження судді договір про надання аудиторських послуг № ATTEST-2021-00057 від 28.12.2020 року, котрий укладений між ПАТ «Моршинський завод мінеральних вод «ОСКАР»» та ТзОВ «Ернст енд Янг Аудиторські послуги» та згідно пункту 1.7. котрого, останній взяв на себе зобов`язання надати до 30.04.2021 року аудиторський звіт за 2020 рік, а про оплату послуг замовником аудиторських послуг свідчить платіжне доручення № 8856 від 01.04.2021 року про оплату аудиторських послуг на суму 872 645 грн. 28 коп..

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Один з найважливіших принципів римського приватного права на міжнародного права рacta sunt servanda (договори повинні виконуватися), згідно котрого визначається обов`язковість виконання укладених договорів.

За таких обставин, при складені працівником Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків названого вище протоколу не було враховано, що ОСОБА_1 не являється аудитором та не надає відповідні послуги, водночас на веб-сторінці ПАТ «Моршинський завод мінеральних вод «ОСКАР»» при оприлюдненні річної фінансової звітності, така належно оприлюднена без аудиторського звіту за звітний період 2020 року, що об`єктивно залежить від неналежного виконання укладеного договору про надання аудиторських послуг з ТзОВ «Ернст енд Янг Аудиторські послуги» № ATTEST-2021-00057 від 28.12.2021 року. Тобто, оскільки станом на 10.06.2021 рік аудиторського звіту не існувало, що пов`язується із неналежним виконанням названого договору, а ОСОБА_1 не є аудитором чи особою, на яку покладено обов`язок по його веденню чи складанню, то у її діях відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого їй адміністративного правопорушення, яка визначається виною у формі умислу чи у формі необережності, так як від останньої не залежало створення аудиторського звіту, а лише його оприлюднення на веб-сторінці, при цьому, неможливо оприлюднити те чого немає, що власне, не було взято до уваги камеральною перевіркою, й, в свою чергу, мало наслідком невірне відображення обставин у складеному акті від 08.07.2021 року № 253/33-00-04-01-02/22415322.

Такі встановлені обставини адміністративної справи, у їх сукупності, дають судді підстави для висновку, що направлені до Стрийського міськрайонного суду Львівської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у її діях складу наведеного адміністративного правопорушення.

Так, Європейський Суд з прав людини неоднократно висловлювався щодо порушення стандартів розгляду проваджень у справах про адміністративні правопорушення, з-поміж іншого у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський Суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 року №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень ст. ст. 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Крім того, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

На підставі усього вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8-9, 40-1, 163, 245, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя В.Я. Микитин