Справа № 450/1890/21 Провадження № 3/450/1059/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м.Пустомити

Суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кіпчарський М.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з ВП № 6 ЛРУП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання якого АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №185289 від 26.02.2021р., ОСОБА_1 26.02.2021 року , близько 21:25 год. на 15 км автодороги «Західний обхід м. Львова» Львівської області, керував автомобілем марки «ВАЗ 21093» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не прибув, однак подав до суду клопотання про розглядати справи без його участі, та просить закрити провадження у даній справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

З врахуванням обмежених строків розгляду справи, а також що розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП може проводитися у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя приходить до висновку про можливість розгляду такої у відсутність ОСОБА_1 .

Проаналізувавши матеріали справ про адміністративні правопорушення та дослідивши докази в їх сукупності, приходжу до висновку про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 185289 від 26.02.2021 року; Рапортом від 26.02.2021 року; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 26.02.2021 року; Поясненням свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 26.02.2021 року, направленням на огляд в медичному закладі від 26.02.2021 року, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (Диск СD R) .

Згідно п.7 ст.247 КУАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУАП.

Справа про № 450/1890/21 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до суду 26.05.2021 року, тобто через три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення. У суду немає підстав вважати, що строк скерування справи до суду залежав від волі ОСОБА_1 .

Встановлено, що правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , не має триваючого характеру та було вчинене у строк, що передує трьом місяцям до розгляду Пустомитівським районним судом Львівської області справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності

Згідно вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП (в редакції, чинній на час вчинення правопорушення -26.02.2021 року), якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Із наведеного слідує, що строки, визначені ч. 2 ст. 38 КУпАП( в редакції чинній на час вчинення правопорушення ) для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, минули.

Крім того, судом встановлено, що стаття 38 КУпАП доповнена частиною 6 відповідно до ЗУ № 1231-IX від 16.02.2021 року, який набрав чинності 17.03.2021 року.

Відтак, ч. 6 ст. 38 КУпАП не підлягає застосуванню до правовідносин, які виникли з приводу вчинення ОСОБА_1 порушення п. 2. 5 ПДР України. Висновок щодо не застосування ч. 6 с. 38 КУпАП слідує із наступного.

Статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачається застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року український уряд визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення.

У п. 3.4 і п. 3.6 рішення Конституційного суд України від 11.10.2011 року у справі № 10-рп/201 суд, аналізуючи положення міжнародних актів наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення", а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, до відносин які регулюються КУпАП, в частині відсутності їх нормативного регулювання КУпАП, підлягають застосуванню норми КК України.

З постанови ККС ВС від 31 березня 2021 року у справі № 201/604/20 слідує, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року (справа № 5-324кс15), стаття 80 КК окреслює нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 КК особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

КУпАП складається з сукупності норм, які по своїй суті є нормами матеріального та процесуального права.

Стаття 38 КУпАП є нормою матеріального права та є аналогічною нормі кримінального матеріального права, а саме ст. 49 КК України (звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності).

Доповнивши ст. 38 КУпАП частиною 6 поставив осіб, щодо яких розглядаються справи про адміністративне правопорушення, в гірше становище ніж те, що було до набрання законної сили законом ЗУ № 1231-IX від 16.02.2021 року, який набрав законної сили 17.03.2021 року.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України). Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ч.1 ст. 58 Конституції України, абзаци 1-4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22,243-25 ЦПК України (у справі від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997).

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги, що правопорушення було вчинено 26.02.2021 року, та на час розгляду даної справи в суді 23.06.2021 року, сплинув трьохмісячний строк, встановлений ч. 2 ст. 38 КУпАП, протягом якого на особу можна накласти адміністративне стягнення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247, 268, 283, 291,294КУпАП, суддя, -

постановив :

провадження у справі № 450/1890/21 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку і строки, передбачені ч. 2 ст. 294 КУпАП.

СуддяМ. О. Кіпчарський