Справа № 308/2006/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Хилі М.М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови, 22 лютого 2020 о 20 год. 00 хв. у Ужгород, по вул. Льва Толстого, водій ОСОБА_1 керував т/з марки «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у ЗОМЦПЗ та МЗ, результат позитивний. Вказаними діями водій ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, тому має бути скасована. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суть адміністративного правопорушення, не відображено опис установлених обставин, не встановлено час та місце вчинення адміністративного правопорушення, що є обов`язковим. Окрім того вказує на те, що у протоколі відсутні дані про місце роботи особи, яка допустила адміністративне правопорушення, спеціальне звання, прізвище, ім`я та по батькові поліцейського не записані друкованими літерами, а прописом і не розбірливим почерком, та в цілому весь протокол написано нерозбірливим почерком, у протоколі не зазначено прізвища та адреси свідків, а також інші відомості необхідні для вирішення справи. Стверджує, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності апелянта, поверхово і формально, не допитавши свідків у судовому засіданні, чим допустив порушення його прав. Також вказує на те, що при складанні протоколу порушено його право на захист, оскільки права йому не роз`яснювались, що суд помилково вказав про те, що він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки жодних повідомлень ним отримано не було, й на час розгляду справи він перебував на самоізоляції. Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови дізнався 13.07.2020, отримавши її в приміщенні суду. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який разом зі своїм представником, - адвокатом Хильою М. М., підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має з огляду на таке.

Так, матеріалами справи підтверджується, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи у суді першої інстанції, відомостей про те, що апелянт був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у матеріалах справи також немає, у зв`язку з чим доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_2 своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що ці вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №283981, 22 лютого 2020 року, о 20 год 00 хв, в м. Ужгород, по вул. Льва Толстого, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen» номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ», результат позитивний. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що від надання будь-яких пояснень водій ОСОБА_1 відмовився, зі змістом протоколу ознайомлений, відомості щодо нього внесені правильно, копію протоколу отримав.

Висновком лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» №34 від 22.02.2020 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вищевказані обставини підтверджуються і рапортом лейтенанта поліції Марухло І. Ю., який зазначив, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 22.02.2020, о 20 год 00 хв, в м. Ужгород, по вул. Льва Толстого, з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №609590 підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Відеозаписом з бодікамер поліцейських підтверджено, що відповідно до висновку лікаря-нарколога, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння з результатом - 1, 13 % проміле. Окрім того, як убачається з відеозапису, ОСОБА_1 підтвердив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, зокрема під час спілкування з поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу зазначив: «Не буду заперечувати, я вживав. Їхав додому, і якби не потрібно було підвезти друга, я би за кермо не сів».

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівники патрульної поліції Марухло І. Ю. та Бездіткий П. були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ», яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейських та лікаря - нарколога у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські та лікар діяли в межах наданих їм повноважень.

Факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом взято до уваги як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, дана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною і що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами.

Так, твердження апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суть адміністративного правопорушення, не відображено опис установлених обставин, не встановлено час та місце вчинення адміністративного правопорушення, що є обов`язковим; відсутні дані про місце роботи особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, прізвище, ім`я та по батькові поліцейського записані не друкованими літерами, а прописом і не розбірливим почерком, у протоколі не зазначено прізвища та адреси свідків, а також інші дані, необхідні для вирішення справи, - апеляційний суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема тим, що ОСОБА_1 своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення підтвердив, що жодних зауважень, застережень чи заперечень відносно змісту цього документу не має. Отже, доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає приписам ст. 256 КУпАП, - апеляційний суд вважає необґрунтованими, позаяк такі не знайшли свого підтвердження, спростовуються сукупністю доказів, у тому числі й відеозаписом із місця події, який міститься у матеріалах справи, з якого, зокрема, убачається, що ОСОБА_1 не заперечував той факт, що перебуває за кермом автомобіля у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується також медичним висновком лікаря-нарколога.

Тому, враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги про поверховість та формальність розгляду справи місцевим судом апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 нібито був позбавлений права на захист, - апеляційний суд також вважає безпідставними й такими, що не підтверджуються доказами, які наявні у матеріалах справи та не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР. При цьому береться до уваги те, що матеріали справи не містять даних про те, що під час розгляду справи місцевим судом ОСОБА_1 заявляв клопотання про призначення йому захисника, а також просив розгляд справи відкласти у зв`язку з необхідністю укладення угоди з адвокатом на захист його інтересів.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. При цьому апеляційний суд також зазначає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника та інших осіб, на які він покликався під час розгляду справи апеляційним судом, у дусі додержання законів України.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан