ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/559/21 Справа № 216/66/21 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Лівицького Олександра Миколайовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисників Лівицького О.М.,

Задерецького В.А.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 23 грудня 2020 року о 00.51 год. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 біля буд. 22 по вул. Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду № 3019 від 23.12.2020 КП «КБЛПД» ДОР».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Лівицький О.М. просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судове рішення є необґрунтованим, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на норму закону, яка відсутня на сайті Верховної Ради України, що свідчить про порушення вимог закону під час складення протоколу. Крім того зазначає, що судом не враховано покази ОСОБА_1 та надані нею докази в тій частині, що вона діяла в умовах крайньої необхідності, оскільки їй необхідно було надати допомогу батькові, який має онкозахворювання та його стан здоров`я різко погіршився, а сусідка не змогла викликати швидку допомогу, в результаті чого подзвонила їй та просила приїхати, при цьому, викликати службу таксі вона не змогла, оскільки місце проживання її батька знаходиться у Миколаївській області, у зв`язку з чим вимушена була, тобто діяла у стані крайньої необхідності, керувати транспортним засобом. Одночасно з цим, зазначає, що відповідно до міжнародного стандарту, закріпленого у Конвенції про дорожній рух, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 зазначено, що допустима норма алкоголю у крові складає 0,25 мг на літр повітря, що видихається, що, відповідно до таблиці перерахунку складає 0,5 проміле, у зв`язку з чим, виявлення у ОСОБА_1 лікарем алкоголю у розмірі 0,3 проміле не може свідчити про те, що остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні захисник Лівицький О.М. підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, постанову суду скасувати і закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, посилаючись на доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Захисник Задерецький В.А. частково підтримав апеляційну скаргу захисника Лівицького О.М., а саме в частині невідповідності змісту описової частини правопорушення, яке зазначено у протоколі, нормі закону, яка міститься на офіційному сайті Верховної Ради України. Крім цього, зазначив, що у справі про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у зв`язку з тим, що відеозапис з назвою «video_2020-12-23_10-14-47.mp4», який міститься на оптичному диску, що долучений співробітниками поліції до матеріалів справи, та на якому зафіксовано факт зупинки автомобілю «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки запис цього відео було здійснено на невідомий пристрій, який не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а сам відеофайл не містить цифрового підпису працівника поліції. Також, посилався й на ту обставину, що працівниками поліції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП працівниками поліції ОСОБА_1 роз`яснені не були, а також на її прохання про необхідність подзвонити адвокату, у завуальованій формі, було відмовлено. Разом з тим, посилався також на порушення працівниками поліції та лікарем порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий огляд не проводився безпосередньо лікарем, при цьому, невідома особа після відібрання крові надала ОСОБА_1 якийсь прилад, за допомогою якого визначила, що у повітрі, яке остання видихнула, перебуває алкоголь, після чого вказала на покажчик 0,3 проміле лікарю, який заповнив відповідний висновок. На підставі зазначеного, просив справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу захисника Лівицького О.М. та просила її задовольнити, при цьому пояснила, що дійсно керувала транспортним засобом «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 біля буд. 22 по вул. Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, після чого була зупинена співробітниками поліції, оскільки порушила вимоги знаку, який забороняв розворот. Підтвердила також ту обставину, що відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, оскільки не довіряла приладам співробітників поліції та наполягала на проведенні такого огляду у медичному закладі. В подальшому ОСОБА_1 від надання пояснень відмовилась, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника Лівицького О.М., дослідивши докази наявні в матеріалах справи, зокрема відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, апеляційний суд приходить до висновку, що викладене в постанові суду першої інстанції твердження про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №209117 від 23 грудня 2020 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; висновком КП «КБЛПД ДОР» №3019 від 23 грудня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 23.12.2020 року перебувала у стані алкогольного сп`яніння, направленням водія ОСОБА_1 до КП «КБЛПД ДОР» на проходження огляду на стан сп`яніння від 23.12.2020 року, рапортом співробітників поліції, з якого вбачається, що автомобілем «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було зупинено біля буд. 22 по вул. Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу керувала ОСОБА_1 , а також відеозаписом з нагрудної камери співробітника поліції в їх сукупності.

Щодо доводів захисників, про відсутність на офіційному веб порталі Верховної Ради України редакції статті 130 КУпАП, яка б передбачала відповідальність за керування водіями транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

01.07.2020 набрали чинності положення Закону України № 2617-VIII (від 22.11.2018) «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон 2617-VIII).

Згідно з приписами підпункту 4 пункту 1 розділу І Закону № 2617-VIII статтю 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) викладено в новій редакції, якою виключено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Натомість пунктом 171 розділу 2 Закону № 2617-VIII до Кримінального кодексу України (далі КК) внесені відповідні зміни, зі змісту яких видно, що ОСОБА_2 доповнено статтею 286-1, якою встановлено кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час, 03.07.2020 набув чинності Закон України № 720-IX (від 17.06.2020) «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX). Відповідно до приписів підпункту 1 пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX підпункти 2-4, 7 пункту 1 розділу І Закону № 2617-VIII виключено.

Комітетом Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності (далі Комітет) надано роз`яснення щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень…» за № 720-IX від 17.06.2020. Зі змісту зазначеного роз`яснення випливає, що Комітет вважає, що з 03.07.2020. стаття 130 КпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК виключена.

Указом Президента України № 468/96 від 27.06.1996 «Про Єдиний державний реєстр нормативних актів» запроваджено такий реєстр, а 23.04.2001, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 376 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним». На виконання зазначених нормативно-правових актів Міністерством юстиції України наказом № 57/5 від 26.06.2002 затверджено Інструкцію про порядок та умови одержання інформації з інформаційного фонду Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.06.2002 за № 546/6834).

Зі змісту пункту 2.4 наведеної вище Інструкції випливає, що контрольний стан нормативно-правового акта стан нормативно-правового акта, при якому забезпечено наявність у цьому акті всіх змін і доповнень, унесення яких передбачено чинним законодавством.

Таким чином, оскільки нормативно-правові акти, розміщені на сайті Верховної Ради України не є еталонними, оскільки можуть містити певні розбіжності, а тому, у разі їх наявності, необхідно звертатись до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, як реєстру, який містить еталонний нормативно-правовий акт.

Згідно з редакцією статті 130 КпАП, що міститься в Єдиному реєстрі нормативно-правових актів на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи судом, встановлено адміністративну відповідальність саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з чим, доводи захисників в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 діяла у стані крайньої необхідності, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до норм цієї статті, об`єктами захисту від небезпеки є державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, установлений порядок управління. При цьому, небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Так, захисник наполягає на тому, що ОСОБА_1 діючи у стані крайньої необхідності, була вимушена керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки в той день, її онкохворому батьку стало зле, сусідка не змогла викликати швидку медичну допомогу, а таксі відмовлялось везти її у іншу область, посилаючись на погане дорожнє покриття.

В той же час, вказані доводи повністю спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, які були безпосередньо досліджені під час апеляційного перегляду. На вказаних відеозаписах ОСОБА_1 , в ході бесіди з патрульними, повідомляє їх про те, що має онкохворого батька, який має вади обличчя. В той же час, жодного разу не повідомляла працівників поліції про те, що вона вимушена була керувати транспортним засобом, з метою надати батькові невідкладну допомогу у зв`язку з різким погіршенням його стану здоров`я та задля відвернення негативних наслідків.

Таким чином, доводи захисника в цій частині, апеляційний суд визнає неприйнятними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо посилань захисника Лівицького О.М. на міжнародні норми права щодо визначення меж вмісту алкоголю у крові і повітрі, що видихається, апеляційний суд зазначає наступне.

Дійсно, Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2614-VIII від 25 квітня 1974 року було ратифіковано Конвенції про шляховий рух, підписану від імені Української РСР у Відні 8 листопада 1968 року, з застереженнями.

Апеляційний суд погоджується з доводами захисника Лівицького О.М. в тій частині, що положення вказаної конвенції містять приведену ним у скарзі норму, згідно якої, у будь-якому випадку максимальний рівень вмісту алкоголю в крові, у відповідності до національного законодавства, не повинен перевищувати 0,50 г (0,5 проміле) чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг (0,25 проміле) на літр повітря, що видихається. Вказані положення були внесені до Конвенції відповідно до Європейської угоди, що доповнює Конвенцію про дорожній рух, відкриту для підписання у Відні 8 листопада 1968 року від 01 травня 1978 року зі змінами та доповненнями.

В той же час, відповідно до п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка була затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, національне законодавство, яке передбачає максимально допустиму межу вмісту алкоголю у розмірі 0,2 проміле жодним чином не суперечить міжнародному законодавству, оскільки, виходячи з буквального трактування статті 8 пункту 5 цієї Конвенції, не становить більше ніж 0,5 проміле, а тому доводи захисника, що ОСОБА_1 не перебувала у стані алкогольного сп`яніння є неприйнятними та безпідставними.

Щодо посилань захисника Задерецького В.А. на те, що справа про адміністративне правопорушення не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що зазначені доводи повністю спростовується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та показами самої ОСОБА_1 наданих, під час апеляційного перегляду справи.

Так, в матеріалах справи на аркуші №3 міститься постанова серії ЕАН №3588749, відповідно до якої ОСОБА_1 23.12.2020 року о 00:52 годині керувала автомобілем Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_1 біля буд. 22 по вул. Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу та не виконала вимогу дорожнього знаку 3.24 розворот заборонено, здійснивши розворот, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, в результаті чого на неї накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 гривень.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №209117 від 23.12.2020 року, часом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є 00:51 хвилина. Таким чином, оскільки часовий проміжок двох адміністративних правопорушень повністю збігається та за відсутності будь-яких доказів про скасування постанови серії ЕАН №3588749 від 23.12.2020 року, апеляційний суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом повністю знайшов своє підтвердження. Вказану обставину також підтверджує й сама ОСОБА_1 , яка у судовому засіданні 08 квітня 2021 року підтвердила, що дійсно 23 грудня 2020 року керувала транспортним засобом, а саме автомобілем Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_1 та була зупинена працівниками поліції, а також й вимогами апеляційної скарги захисника Левіцького О.М., які не оскаржують висновки суду першої інстанції в цій частині та відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Щодо неналежності та недопустимості відеозапису, який міститься на оптичному диску, долучений до справи працівниками поліції, апеляційний суд приходить на наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, закон не містить спеціальних застережень щодо порядку оформлення та подання таких доказів, необхідності їх засвідчення цифровим підписом власника або особою, що робить його копію.

При цьому, посилання захисника на положення КАС України у даному випадку є недоречними, оскільки процесуальні норми щодо збирання, подання та оцінки доказів, встановлені чинним КУпАП.

Таким чином, враховуючи сукупність фактичних обставин, а саме наявність постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3588749 від 23.12.2020 року, пояснень самої ОСОБА_1 , будь-яких сумнівів у тому, що на вказаному відеозапису міститься саме рух автомобілю Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_1 та зазначений відеозапис створений за допомогою відеореєстратору патрульного автомобілю, апеляційний суд не має, у зв`язку з чим, вважає зазначений доказ належним та допустимим.

Щодо доводів захисника про порушення права на захист ОСОБА_1 та не роз`яснення їй положень ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №209117 від 23 грудня 2020 року, ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом вказаних статей. Більше того, на відеозапису, який міститься в матеріалах справи, під час складання розгляду справи поліцейським за ч. 1 ст. 122 КУпАП, було роз`яснено усі права особи, що притягується до адміністративної відповідальності (відеозапис №1, точний час 00:55 годин 23.12.2020 року). Крім того, відеозапису нагрудних камер поліцейських видно, що ОСОБА_1 , під час її доставлення до закладу охорони здоров`я, висловлює свою вимогу про необхідність повернення до автомобілю, з метою забрати власний мобільний телефон, щоб зателефонувати чоловіку. При цьому, вимог з її сторони, щодо необхідності скористатись правовою допомогою, як з самого початку відеозапису та до його закінчення, до працівників поліції не надходило.

Відтак, доводи захисника в цій частині є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються зібраними у справі доказами.

Щодо порушень проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , про які зазначає захисник, варто зазначити наступне.

Як видно на відеозаписі, який було досліджено апеляційним судом, 23 грудня 2021 року о 00:52 години співробітники поліції зупинили транспортний засіб Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .. Після складання постанови за ч. 1 ст. 122 КУпАП, останній було виказано підозру щодо наявності ознак алкогольного сп`яніння та о 01:04 годині запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, на що остання відмовилась. О 01:05 годин ОСОБА_1 було роз`яснено порядок проходження водієм огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від проходження такого огляду. О 01:06 ОСОБА_1 повторно відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та наполягала на проходженні такого огляду у закладі охорони здоров`я, посилаючись на те, що у неї є сумніві щодо достовірності результатів газоаналізаторів, якими користуються поліцейські. Під час її доставлення до медичного закладу, ОСОБА_1 повідомила співробітників поліції про те, що вживала алкогольні напої, а саме келих шампанського (відеозапис №8, час 01:17 годин). Після її доставлення до КП «КБЛПД» ДОР» в неї було відібрано зразки крові для проведення лабораторного дослідження (відеозапис №9, час 01:56). Після чого, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, на що остання погодилась та будь-яких заперечень цьому не надавала. В результаті проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, у ОСОБА_1 було виявлено 0,3 проміле алкоголю, у зв`язку з чим, лікарем КП «КБЛПД» ДОР» було зафіксовано перебування останньої у стані алкогольного сп`яніння (відеозапис №10, час 02:13) та складено відповідний висновок.

В пунктах 2-4, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. N 1103 (далі Порядок N 1103), зазначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, та/або лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 6, п. 7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров`я).

В пунктах 7-8, 15, 22 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З огляду на вказане, лабораторні дослідження біологічних середовищ не є обов`язковими для визначення в організмі людини конкретної речовини, що спричинила алкогольне сп`яніння та можуть проводитись за необхідності встановлення більш точного діагнозу щодо сп`яніння.

В пункті 3 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій №3019 від 23.12.2020 року, складеному лікарем КП «КБЛПД» ДОР» ОСОБА_3 на бланку, складеному о 02 год. 30 хв. 23.12.202 року, вказаний лікар зробив висновок про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 2).

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Інструкції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ.

Таким чином, апеляційним переглядом встановлено, що проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відбувалось у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затверджених постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року, а тому результати такого огляду є належними та допустимими доказами у справі.

Істотних суперечностей в доказах, які б могли вплинути на правильність встановлених фактичних обставин справи або на доведеність вини ОСОБА_1 не виявлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Щодо наявності розбіжностей у часових проміжках, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, направленні водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та висновку КП «КБЛПД» ДОР» від 23.12.2020 року №3019 року ті їх невідповідності відеозаписам з місця події, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані суперечності не є суттєвими та ці недоліки були усунуті під час розгляду справи у суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду, оскільки встановлено послідовність дій співробітників поліції та лікаря медичного закладу, щодо доставлення та проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Крім того, зазначені суперечності не можуть беззаперечно скасовувати той факт, що ОСОБА_1 23 грудня 2020 року керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Лівицького О.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун