Справа № 201/4826/21
Провадження №2-а/201/67/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН №4126265,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Молчанову А.В. (діє на підставі ордеру від 11.05.2021р. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю а.с.№6,7) 17.05.2021р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН №4126265 (а.с.№ 3-5).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2021р. суддею визначено Ткаченко Н.В.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.05.2021р. адміністративна позовна заява ОСОБА_3 була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с.№ 12), які були усунуті представником позивача вчасно (а.с.№ 16-17).

Одночасно з заявою про усунення недоліків, представником позивача 02.06.2021р. подано уточнену позовну заяву, в якій зокрема позивач уточнив підстави позову (а.с.№ 20-23).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.06.2021р. адміністративна позовна заява ОСОБА_3 прийнята до розгляду та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. №38).

В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень від 02.06.2021р., представник позивача Молчанова А.В. посилалася на те, що інспектором 4 роти 2 батальйону молодим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шибком К.В. було винесено постанову серії ЕАН № 4126265 про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. При цьому представник позивача зазначила, що 26.04.2021р. позивач, керуючи ТЗ Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по пр. Б. Хмельницького у м. Дніпро. На перехресті з вул. Енергетичною позивач бажав проїхати перехрестя, однак не встиг цього зробити через те, що загорівся червоний сигнал світлофора, а інші учасники дорожнього руху почали рух. Продовження маневру позивачем створило б загрозу безпеки дорожнього руху через початок руху іншими учасниками дорожнього руху, у зв`язку з чим, позивач керуючись п. 1.5., 2.3.,2.14.,10.1.,12.3. ПДР, негайно вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки ТЗ, таким чином ТЗ позивача проїхав стоп-лінію та зупинився на ній задніми колесами. Отже, позивач здійснив зупинку ТЗ задля уникнення можливої ДТП, у зв`язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, на думку представника позивача, постанова не відповідає положенням ст. 283 КУпАП, оскільки в ній невірно зазначено місце розгляду справи та час скоєння правопорушення, оскільки в постанові зазначено час 23 год.55 хв., тоді як проїзд перехрестя позивач здійснював приблизно о 22 год.20 хв.

Також, постанова не відповідає положенням ч.1 ст. 274 КУпАП, оскільки не залучено перекладача до розгляду справи та в порушення вимог ст. 268 КУпАП не залучено адвоката до розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, представник позивача просила суд визнати незаконною та скасувати постанову поро притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. та стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Представник УПП у Дніпропетровській області ДПП - Марченко А.О. (діє за довіреністю від 25.01.2021р.- а.с. № 48) надав суду відзив на позов (а.с. № 45-47), який надійшов до суду 17.06.2021р., в якому представник відповідача позовні вимоги не визнав з наступних підстав.

27.04.2021р. інспектором 4 роти 2 батальйону молодим лейтенантом поліції УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шибком К.В. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в якій зазначено, про те, що позивач керуючи ТЗ Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 у м. Дніпро, по пр. Б. Хмельницького в бік вул. Енергетична, здійснив проїзд дорожньої розмітки 1.12, чим порушив п. 34 ПДР. Звернув увагу, що дана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р. Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства: було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини, позивачу були роз`яснені його права якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. При розгляді справи позивача було ознайомлено з матеріалами справи. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, підтверджується показанням поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР. Процедура розгляду відповідачем справи, була зафіксована на нагрудний відеореєстратор відповідача, але відеозапис не має можливості надати через закінчення його терміну зберігання

Дорожня розмітка 1.12. стоп-лінія позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2. при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух, водночас позивач здійснив проїзд вищевказаної розмітки, а отже не можна погодитися з твердженнями позивача про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Щодо вимог позивача про визнання постанови незаконної, представник відповідача зазначила, що нормами чинного законодавства встановлені певні обмеження щодо способу судового захисту, який може бути застосовано судом саме по даній категорії справи, а отже дані вимоги не можуть бути задоволені. Щодо посилань представника позивача про порушення прав позивача на захист, то представник відповідача зазначила, що відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді під час розгляду справи.

Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні позову. Проти стягнення судових витрат заперечувала з тих підстав, що інспектори під час виконання своїх службових обов`язків діють як представники органу державної влади суб`єкта владних повноважень, а не як окремий суб`єкт управлінсько-владних повноважень, а відтак на відповідача по даній справі не можуть бути покладені судові витрати.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_2 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 20, ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст. 286 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 26.04.2021р. о 23 год. 55 хв. позивач, керуючи транспортним засобом Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у м. Дніпро по пр. Б. Хмельницького у бік вул. Енергетична, здійснив проїзд дорожньої розмітки 1.12 та виїхав на регульоване перехрестя чим порушив п. 16.8 ПДР. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною другою ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як зазначає позивач, він бажав проїхати перехрестя, однак не встиг цього зробити через те, що загорівся червоний сигнал світлофора, а інші учасники дорожнього руху почали рух, у зв`язку з чим, позивач негайно вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки ТЗ, таким чином ТЗ позивача проїхав стоп-лінію та зупинився на ній задніми колесами.

Отже, позивач не заперечує факт проїзду дорожньої розмітки 1.12 стоп-лінії, між тим зазначає, що здійснив зупинку ТЗ задля уникнення можливої ДТП, оскільки продовження маневру створило б загрозу безпеки дорожнього руху.

Дійсно п. 16.8 Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. передбачає, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Розмітка 1.12 (стоп-лінія) позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2. або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.

Відповідно до пп. «д» п.2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху

Відповідно до п. 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Таким чином, позивач зазначив обставини, що стали причиною невиконання ним вимог ПДР, тобто фактично заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 статті 122 КУпАП.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ураховуючи вищевказані норми права, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Водночас важливим є дотримання посадовою особою порядку притягнення до адміністративної відповідальності, установленого КУпАП.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Адміністративне правопорушення може мати місце лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

В даній справі позивач заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, отже при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідач повинен був з`ясувати суб`єктивну сторону правопорушення, підтвердивши її належними доказами.

Як зазначає представник відповідача, постанова є належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Втім, суд критично ставиться до того, що постанова є безспірним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки на підтвердження наявності суб`єктивної сторони правопорушення, вини позивача та в цілому складу адміністративного правопорушення, інспектором не надано жодних доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови серії ЕАН №4126265 від 27.04.2021р., жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відеофіксації, які б підтвердили вину позивача у порушенні ним ПДР України, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, а також посилань на будь-які докази. При цьому, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, суд вважає, що постановою не підтверджується факт порушення позивачем п. 16.8 Правил дорожнього руху.

Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

За п. 9 Розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно із п. Розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

За правилами ст. 283 КУпАП постанова, серед іншого, повинна містити дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів повинна містити зокрема дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас, в постанові серії ЕАН №4126265 містяться суперечливі дані щодо часу вчинення адміністративного правопорушення. Так, в постанові зазначений наступний час: 26.04.2021р. 23:55:41, тоді як в рапорті інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шибка К.В. від 26.04.2021р. (а.с.№ 27), останній зазначив час вчинення правопорушення 22 год. 25хв. Аналогічна дата та час вчинення правопорушення містяться і в протоколі про адміністративне правопорушення серії АББ № 128074 (а.с. №26).

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки(відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Як зазначає представник позивача, позивач неодноразово заявляв лопотання про залучення до розгляду справи адвоката.

Представник відповідача у відзиві від 17.06.2021 р. зазначила, що відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді під час розгляду справи.

Між тим, суд не може погодитися з вищевказаним твердженнями представника відповідача, оскільки це суперечить положенням ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В матеріалах адміністративної справи міститься єдиний доказ сама постанова.

Аналіз законодавчих норм, заперечень позивача щодо наявності вини у вчинені адміністративного правопорушення, дає суду підстави дійти висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_2 порушив п. 16.8 ПДР, зокрема, відповідного відеозапису, фото цього правопорушення, пояснення свідків, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, вважаю за можливе задовольнити позов про визнання незаконною та про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН №4126265.

На підставі ст. 139 КАС України у зв`язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 грн., суд вважає, що в цій частині вимог слід відмовити з наступних підстав.

За ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в т.ч. й витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч.3 ст. 132 КАС України).

Витрати на професійну правничу допомогу регламентовано ст. 134 КАС України, відповідно до ч. 2 якої за результатами розгляду справи такі витрати на допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір таких витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються :до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат (а.с.№ 24)та квитанцію № 0.0..1 (а.с.№ 25).

Між тим, договору про надання правничої допомоги (договору про надання юридичних послуг, тощо) укладеного з адвокатом Молчановою А.В., з якого вбачались би умови та вартість послуг, позивачем (його представником) суду не надано. Крім того, з наданої позивачем квитанції № 0.0..1 від 31.05.2021р. вбачається, що ОСОБА_2 здійснив оплату у розмірі 10 000 грн. на рахунок АО Бізнес Енд Лекс, договір з яким, в матеріалах справи також відсутній, як і опис виконаних робіт.

Приймаючи до уваги те, що позивачем не підтверджено документально судові витрати на професійну правничу допомогу, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 134 ЦПК України, суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення судових витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 247, 258, 288, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 4, 5, 12, 46, 72-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН №4126265 задовольнити.

Постанову серії ЕАН №4126265 від 27.04.2021р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором 4 роти 2 батальйону 4 молодшим лейтенантом поліції УПП в Дніпропетровській області ДПП Шибком К.В. скасувати.

Стягнути Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.