Дата документу Справа № 0809/4875/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 0809/4875/2012 Головуючий в 1 інстанції Сінєльніка Р.В.
Провадження №33/807/171/21 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч.2 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Турчинського М.І., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Турчинського М.І. на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2012 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

Згідно з оскаржуваною постановою, 24.08.2012 року о 21-45 год. ОСОБА_1 керував мопедом Випер, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, мляве мовлення, різкий запах з пошлості рота), від проходження медичного огляду ухилився в присутності свідків, чим порушив п.п. 2.5 ПДР.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Турчинський М.І. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова незаконна та необґрунтована, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, в порушення ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 не було завчасно повідомлено про час та місце розгляду справи, чим було порушено його право на захист. Просить скасувати постанову суду від 19.09.2012 р.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника адвоката Турчинського М.І. на підтримку доводів апеляції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, суддя місцевого суду розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , вважаючи останнього повідомленим належним чином про дату та місце судового розгляду.

Обізнанність про судовий розгляд і взагалі про наявність даної справи про адміністративне правопорушення категорично заперечується ОСОБА_1 .

Відповідаючи на даний довід ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зауважує на наступному.

Відповідно до ст.ст. 277-2, 278 КУпАП повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є компетенцією виключно суду, який розглядає цю справу (а не органу (особи), яка склала протокол).

Єдиним та офіційним засобом виклику цієї особи до суду, відповідно до зазначених норм закону, є тільки вручення повістки не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Однак, із пояснень ОСОБА_1 при апеляційному перегляді справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за вказаних у постанові обставин не складався, заперечував факт керування мопедом у нетверезому стані. Крім того, вказав, що водійське посвідчення у нього працівниками поліції не вилучалося, він користується вказаним посвідченням і до теперішнього часу. Про існування постанови він дізнався 29 січня 2021 року з відповіді Територіального сервісного центру МВС, коли звернувся для відкриття категорії «Д». Зазначає, що суд не викликав його у судове засідання, рішення суду він не отримував, а тому не мав можливості його оскаржити.

При цьому, архівною довідкою № 3 Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2021 р. повідомлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за № 0809/4875/2012 пр. № 3/0809/1397/2012 були вилучені та підлягають знищенню, окрім оригіналу постанови. Станом на 11.02.2021 р. акт про вилучення та знищення документів не затверджений і перебуває у процесі формування (а.с. 7).

Отже, оскільки у розпорядженні апеляційного суду перебуває лише завірена належним чином копія оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 , тому спростувати вищенаведені доводи ОСОБА_1 не має можливості, а згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому, положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» де передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справах ЄСПЛ «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінов апроти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін один із складникі вширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст.268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, за відсутності матеріалів справи відносно ОСОБА_1 апеляційний суд припускає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи в суді першої інстанції. Будь-які матеріали, які б слугували спростуванню даних доводів ОСОБА_1 відсутні.

Одночасно звертає на себе увагу зміст оскаржуваної постанови, яка на думку апеляційного суду не відповідає положенням ст.ст. 251, 252, 280, 283 КУпАП з огляду на наступне.

Так, судом в порушення ст. 283 КУпАП (у редакції, яка діяла на момент інкримінованого адміністративного правопорушення) не зазначено опис обставин, установлених під час розгляду справи. Зокрема, в постанові не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення та відомості щодо транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , які б дозволили ідентифікувати даний транспортний засіб.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом також не було дотримано.

Відображаючи фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, які встановлені судом, суддя зазначив, що ОСОБА_1 за ознак алкогольного сп`яніння ухилився від проходження медичного огляду, проте далі встановлює в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є різними складами адміністративних правопорушень.

Отже, суд першої інстанції змінивши формулювання обставин вчинення адміністративного правопорушення, при цьому без аргументованого обґрунтування з посиланням на докази, фактично вийшов за межі інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, тим самим порушивши право на захист ОСОБА_1 , що також є підставою для визнання постанови суду незаконною.

З цього приводу слід звернути увагу на рішення ЄСПЛ у справах «Малофеєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін ( оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення.

Крім того, в порушення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя першої інстанції в оскаржуваній постанові не навів доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не надав їм належної оцінки як окремо, так і в їх сукупності.

Таким чином, аналіз змісту оскаржуваної постанови суду свідчить про те, що при розгляді, суд першої інстанції належно не з`ясував усі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Наведені обставини потребували достовірного детального їх з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, однак недотримання вимог закону та пріоритетності прав особи, а також формальний підхід до розгляду справи, призвів до безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до положень ст.317 КУпАП (у редакції, яка діяла на момент інкримінованого адміністративного правопорушення) постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів внутрішніх справ.

За правилами ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , з моменту винесення постанови, а саме з 19 вересня 2012 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, останній продовжував безперешкодно керувати транспортними засобами.

Тобто, вказана постанова не була звернута до виконання у встановлений законом строк, оскільки водійське посвідчення у ОСОБА_1 не вилучалось, жодних дій щодо виконання судового рішення не проводилося.

Наведена обставина поряд із послідовністю дій ОСОБА_2 , скерованих на оскарження представником останнього судового рішення саме після отримання відповіді сервісного центу МВС додатково підтверджує позицію ОСОБА_1 про необізнаність із складеним протоколом та прийнятим за наслідком його розгляду рішенням.

Отже, на переконання апеляційного суду, рішення місцевого суду підлягає скасуванню внаслідок істотного порушенням вимог КУпАП, тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючисьст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника адвоката Турчинського М.І. задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 19 вересня 2012 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник