справа: 274/72/21
провадження: 3/0274/64/21
ПОСТАНОВА
Іменем України
12.03.2021 м.Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хоцька Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу адміністративної практики УПП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, не одруженого,
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
Згідно протоколу серії ДПР18 №114603 від 26.12.2020 року, 26.12.2020р. о 00 год. 45 хв. ОСОБА_1 на а/д М-21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський, 208 км в с. Рея керував транспортним засобом Audi A6 НОМЕР_1 з явним ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно протоколу серії АА №305362 від 26.12.2020 року, 26.12.2020р. о 00 год. 40 хв. ОСОБА_1 на а/д М-21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський, 208 км в с. Рея, Бердичівського району, не виконував неодноразове законне розпорядження, вимогу про припинення правопорушення, а саме: дрібного хуліганства в формі нецензурної лайки, поводив себе зухвало та нахабно щодо працівників поліції.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що повертався додому з роботи, був зупинений працівниками патрульної поліції, причину зупинки йому не пояснили, алкогольні напої не вживав. В ході розмови, з незрозумілих йому підстав розпочалася суперечка. Проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу „Drager на місці зупинки запропоновано працівникам поліції йому не було. Щодо можливості медичного освідування на стан сп`яніння в медичному закладі працівниками поліції запропоновано також не було. Крім того, вину за ст. 185 КУпАП також не визнав, так як ніякого опору поліцейським не вчиняв.
Адвокат ОСОБА_1 Паламарчук С.В. зазначив, що у справі про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також, звернув увагу суду, що відповідальність за статтею 130 КУпАП настає саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто автомобіль має рухатись, а особа має перебувати за кермом, отже особа, яка не перебувала за кермом, не може бути притягнута до відповідальності за статтею 130 КУпАП. Крім того, наголосив, що під час складення протоколу, ОСОБА_1 працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та відсутністю доказів його вини.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Паламарчука С.В. та дослідивши докази, суд приходить таких висновків.
За положеннями статті ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність особи за ст. 185 КУпАП передбачена за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Відповідно до п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі - Порядком).
Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А згідно з п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №114603 від 26.12.2020р. ОСОБА_1 керував автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Однак, факт керування автомобілем ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження в судовому засідання. Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського, на якому зафіксовано події, що відбувалися 26.12.2020 року за участю водія ОСОБА_1 , не підтверджують, що саме він був за кермом. Разом з тим, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу „Drager. Також відеозапис не містять доказів вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №114603 від 26.12.2020р. відносно ОСОБА_1 складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в розумінні статті 251 КУпАП, не підтверджує вчинення останнім правопорушення, оскільки факт його складання, в порушення зазначених вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, мав здійснюватися у відповідному процесуальному порядку (відмова від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, відмова від огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, та за таких умов складання протоколу). Тобто, протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції в порушення вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, не може бути належним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення.
Інші належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.
Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом, складений протокол є необґрунтованим.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 62 Конституції України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, 185 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 38, 130 ч. 1, 247 п. 1. ч.1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
п о с т а н о в и в :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, 185 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду.

Суддя Л.М.Хоцька