06.08.2021
Справа № 696/633/21
Провадження № 3/696/436/21
ПОСТАНОВА

іменем України

06.08.2021 м. Кам`янка

Суддя Кам`янського районного суду Черкаської області Ніколенко О.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з СПД №2 (м. Кам`янка) ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

встановив:

07.07.2021 01 год. 30 хв. в с.Катеринівка по вул. П.Сагайдачного водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідала обстановці, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Драгер 6510 та проведення такого огляду у медичному закладі м.Кам`янка вул. Покровська, 90 відмовився. Чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що здійснив правопорушення за вказаних у протоколі обставинах. Просив при накладені адміністративного стягнення не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки його робота в зоні АТО залежить від керування транспортним засобом, так як він працює за контрактом водієм, і це його єдине джерело доходу, про що судові надав відповідні підтверджуючі документи. Також зазначив, що він щомісячно допомогає своїй сестрі ОСОБА_2 , яка є інвалідом 1 групи, його допомога є дуже суттєва для неї, і в разі позбавлення його прав керування він залишиться без роботи, і буде неспроможний допомагати сестрі.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши за власним переконанням докази, суд приходить до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортними засобами, особами, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння.

Факт протиправності дій ОСОБА_1 стверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 495669 від 07.07.2021, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що 07.07.2021 01 год. 30 хв. в с.Катеринівка по вул. П.Сагайдачного водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголя з ротової порожнини, поведінка, що не відповідала обстановці, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Драгер 6510 та поведення такого огляду у медичному закладі м.Кам`янка вул. Покровська, 90 відмовився. Чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с. 1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 07.07.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с. 2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.07.2021, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини порожнини, поведінка що не відповідає. Від проходження медичного огляду відмовився (а.с. 3);

- даними відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду за допомогою алкотестеру Драгер 6810 відмовився та у медичному закладі відмовився, але вказав, що зранку випивав пиво, а також вживав ліки, втікав від поліцейських (а.с. 11).

- показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які по суті справи є аналогічними, та підтверджують факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у вказаний в протоколі час і місці, та відмовився продувати алкотестер Драгер, а також відмовився їхати до медичного закладу для освідування. Крім зазначених показів свідки підтвердили, що ОСОБА_1 був тверезий, на прохання ОСОБА_3 , яка працює директором будинку культури допомагав перевезти музичну апаратуру після свята Івана Купала, але відмовився від проходження медичного огляду? оскільки працівники поліції поводили себе досить грубо та хотіли взяти його в наручники.

З огляду на вказане працівником поліції було дотримано процедуру документування відмови водія від проходження медичного огляду згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС, Мінохорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Згідно частини 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає тільки у разі керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або відмові від проходження від огляду на стан сп`яніння.

В той же час навіть винувата особа, виходячи із закріпленого Конституцією України принципу індивідуалізації покарання, має право на застосування до неї стягнення з урахуванням вимог статей 35, 280 КУпАП. Суд повинен враховувати такі обставини:

- ступінь вини особи;

- наявність обставин що пом`якшують або обтяжують відповідальність;

- дані щодо особи правопорушника;

- характер та наслідки вчиненого правопорушення, у тому числі дані про завдану матеріальну шкоду;

- пост деліктна поведінка правопорушника, у тому числі його ставлення до вчиненого правопорушення.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи. в той же час в судовому засіданні встановлено, що даним правопорушенням ОСОБА_1 не становив великої суспільної небезпеки і не завдав нікому будь-якої шкоди, не був в стані алкогольного сп`яніння, про що під присягою підтвердили свідки. У скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне при розгляді даної справи врахувати, що позбавлення права керування транспортним засобом розглядається Європейським судом як кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення ЄСПЛ у справі "Маліге проти Франції").

Підставою такого правозастосування може бути тільки наявність дійсно вагомих обставин, що свідчать про неспівмірний характер передбаченого законом стягнення та незначної суспільної небезпеки скоєного діяння.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно вимог ст. 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують провину ОСОБА_1 є щире каяття. Відповідно до вимог ст. 35 КУпАП, обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення суд не встановив.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У Кодексі України про адміністративне правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті 130 ч.1 КпАП України.

Враховуючи вищевикладені обставини, визнання своєї провини, щире каяття, особу ОСОБА_1 , а також те, що він є учасником бойових дій, проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, як солдат, водій-електрик ремонтної майстерні, дохід від служби є для нього єдиним джерелом доходу та засобом для існування, і вразі позбавлення прав керування транспортним засобом він залишиться без роботи та фінансової підтримки для своєї сім`ї, зокрема сестри інваліда 1 групи. Отже, приходжу до висновку, що позбавлення прав керування транспортним засобом буде надмірним тягарем для порушника, непропорційним стягненням, враховуючи обставини скоєного правопорушення, відтак останньому слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті 130 ч.1 КУпАП без позбавлення права керування, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Крім того, враховуючи результат розгляду даної справи, а також вимоги закріплені у п.13 ч.1 ст.5 закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.130 ч.1, 284 КУпАП, суддя,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. без позбавленням права керування транспортними засобами.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП Україниу разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, захисником через Кам`янський районний суд до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О.Є. Ніколенко