ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/234/21 Номер провадження 33/814/449/21Головуючий у 1-й інстанції Кириченко О. С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

з участю секретаря Кальник А.М.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Нагайника М.Г.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 10 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Диканського районного суду Полтавської області від 10 червня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча по АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, 16 березня 2021 року близько 21 год. 20 хв. по вул. Лісовій в с. Водяна Балка Полтавського (раніше - Диканського) району Полтавської області водій ОСОБА_1 керувала автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді різкого запаху алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовилася у присутності двох свідків, таким чином порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, в постанові викладені обставини, які не знайшли свого підтвердження та не відповідають записам з відеореєстратора та нагрудних бодікамер. Докази, на які послався суд в обґрунтовування своїх висновків є недопустимими та такими, що неузгоджені та суперечать однин одному.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення правопорушника та її захисника, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке вона піддана адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема, такими доказами є протокол у справі про адміністративне правопорушення від 16 березня 2021 року серії ДПР18 №244576, в якому притягнута особисто письмово зазначила, що згодна зі змістом протоколу та визнає свою вину; пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписи з автомобільного відеореєстратора та бодікамери поліцейського від 16.03.2021 року, на яких зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер та у медичному закладі, а також пояснення останньої, що це саме вона керувала автомобілем, попередньо до цього вживавши пиво.

Натомість доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає непереконливими.

Так, за нормативним визначенням ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ст.266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Так, з матеріалів провадження, а саме з приєднаних до справи записів з автомобільного відеореєстратора вбачається, що попереду автомобіля працівників поліції слідує автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 (21:21 год.). До моменту під`їзду службового автомобіля, вказаний автомобіль ВАЗ вже знаходився на узбіччі дороги.

На вимогу водій ОСОБА_1 пред`явила документи та вийшла для спілкування з працівниками поліції, в ході якого у останніх виникли підозри щодо перебування її у стані алкогольного сп`яніння. Під час подальшої співбесіди водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або, в разі незгоди, в спеціальному медичному закладі. Однак, водій відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою приладу Драгер на місці події, так і в медичному закладі, що зафіксовано на відеозаписі бодікамери поліцейського, приєднаному до матеріалів провадження.

При цьому, сама притягнута не заперечувала факту вживання нею спиртного у вигляді однієї бутилки пива, але наполягала на тому, що вона не керувала належним їй транспортним засобом, а лише пересіла за руль, коли виявилось, що працівники поліції наздоганяють їх автомобіль, а до цього часу за кермом перебував її знайомий ОСОБА_3 , який не має водійського посвідчення та знаходився за кермом у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження ОСОБА_4 щодо помилковості висновків місцевого суду про умисне затягування нею розгляду справи, апеляційним судом відхиляються, оскільки, враховуючи, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції обґрунтовано визнав можливим, відповідно до ст.268 КУпАП провести судовий розгляд у відсутність правопорушника та його захисника на підставі документів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, через ймовірність порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи для унеможливлення уникнення порушником відповідальності внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, з урахуванням діючої на час вчинення правопорушення редакції ст.38 КУпАП.

Посилання скаржниці на те, що підписи у протоколі про адміністративне правопорушення належать не їй, а виконані невідомою особою, не заслуговують на увагу, оскільки повинні бути доведені належними доказами, зокрема висновками відповідного експертного дослідження, враховуючи необхідність в доведенні таких обставин спеціалістами (експертами). Натомість відповідного клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи правопорушником в ході розгляду справи не заявлялось.

Твердження притягнутої про те, що вона ніби-то помінялася місцем з пасажиром ОСОБА_3 , який був у значно сильнішому від неї стані алкогольного сп`яніння, а також те, що пояснення свідків не доводять факту керування нею транспортним засобом, апеляційним судом визнаються неспроможним та такими, що направлені на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, та спростовуються записами з автомобільного реєстратора.

Також посилання апелянта на технічне не співпадіння в декількох хвилинах часових записів з автомобільного відеореєстратора та нагрудної бодікамери працівника поліції - не спростовує інформаційне значення вказаних записів про подію правопорушення та не позбавляє суд можливості відтворити фактичні обставини скоєного проступку.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 10 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна