Номер провадження: 33/813/470/21
Номер справи місцевого суду: 523/1506/21
Головуючий у першій інстанції Алін С.С.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Стоянової Л.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривні на користь держави.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №086546 від 15.01.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 у порушення п. 20.5 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, 15.01.2021 року о 09 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем марки «Audi Q7», державний номер НОМЕР_1 , в м.Одеса по вул. Лиманна, 21, здійснив проїзд через залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофору.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2021 року, справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що:

-він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, про дату та час розгляду справи дізнався самостійно;

-у призначений день і час прибувши до суду, дізнався, що судове засідання відкладено, у зв`язку з відсутністю судді, тому написав заяву про розгляд справи у його відсутність;

-у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні свідки;

-докази, зокрема відеофайли, вчинення адміністративного правопорушення відсутні;

-на момент загоряння червоного світла та початку звукового сигналу, фактично знаходився під шлагбаумом і передніми колесами на залізничній колії, у зв`язку з чим зупинити транспортний засіб було неможливо і небезпечно.

У відзиві на апеляційну скаргу та доповненнях до неї, інспектор 1в4р2б полку УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Кузьменко В.І. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2021 року залишити без змін, посилаючись при цьому на допущені останнім порушення п.п.2.3 та п. 20.2 ПДР України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2021 року інспектором 1в4р2б полку УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Кузьменко В.І. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №086546 та встановлено, що ОСОБА_1 порушив п. 20.5 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, 15.01.2021 року о 09 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем марки «Audi Q7», державний номер НОМЕР_1 , в м.Одеса по вул. Лиманна, 21, здійснив проїзд через залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофору.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. При цьому пояснив, що дійсно рухався на автомобілі у день, час та місці зазначений у протоколі. Попереду нього рухався легковий автомобіль, а він рухався позаду нього. Під час руху, коли попереду рухавшийся автомобіль проїхав переїзд, рухаючись позаду, він виїхав своїм автомобілем на переїзд перебуваючи фактично біля шлагбауму, який встановлений на переїзді та почув звуковий сигнал, який сигналізував про заборону проїзду переїзду транспортним засобом, однак в зв`язку з тим, що його автомобіль фактично знаходився під шлагбаумом та передніми колесами на залізничній колії, він був вимушений продовжити рух і здійснити проїзд переїзду. Надалі, його транспортний засіб було зупинено працівниками поліції та складено протокол про адміністративне правопорушення. Разом з тим, апелянт зазначив, що мешкає за межами м. Одеси, а позбавлення права керування транспортними засобами унеможливлює здійснення ним підприємницької діяльності, забезпечення доставки своїх малолітніх дітей до школи та дитсадку, які знаходиться на території м. Одеса.

На перевірку доводів апеляційної скарги Начальнику управління патрульної поліції в Одеській області було доручено забезпечити явку у судове засідання інспектора 1в4р2б полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Кузьменко В.І. для допиту в якості свідка.

Разом з тим, зазначений вище працівник поліції у судове засідання не прибув, про поважні причини неявки суд не повідомив, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливим та необхідним розглянути справу за його відсутність.

Доводи апелянта щодо його невинуватості у скоєному правопорушенні апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, підтверджується матеріалами адміністративного провадження.

На адресу апеляційного суду апеляційного суду інспектором 1в4р2б полку УПП в Одеській області ДПП Кузьменком В.І. було надано відеозапис з місця фіксації правопорушення, з якого вбачається, що автомобіль «Audi Q7» під керуванням ОСОБА_1 рухався з певною швидкістю. Коли автомобіль фактично під`їжджав до залізничного переїзду, приблизно на відстані від 30 до 40 метрів від світлофору до автомобіля загорілося червоне світло світлофора. Даний факт спростовує пояснення ОСОБА_1 щодо неможливості виявлення останнім заборони проїзду залізничного переїзду безпосередньо під час перебування останнього на залізничному переїзді.

Таким чином, зазначений відеозапис повністю підтверджує факт порушення останнім вимог ПДР, які були заявлені працівниками поліції у протоколі та встановлені рішенням районного суду і спростовує доводи апеляційної скарги в частині відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Інші заявлені апелянтом доводи спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що розгляд проведено у відповідності до вимог діючого законодавства, право особи на участь в судовому засіданні було дотримано.

Водночас апеляційний суд зважає на те, що на момент розгляду справи районним судом, матеріали не містили відеозапису події, що фактично не надавало можливості районному суду надати відповідну правову оцінку діям водія ОСОБА_1 , встановити характер вчиненого правопорушення і надати оцінку заявленим останнім у протоколі поясненнях обставин вчиненого правопорушення.

З зазначеного відеозапису вбачається, що дії ОСОБА_1 могли не носити умисний характер, оскільки з моменту загоряння червоного сигналу світлофора та до виїзду на перехрестя, з урахуванням швидкості руху пройшов досить незначний проміжок часу, який фактично відраховується секундами чи долями секунд, що може вказувати на те, що водій ОСОБА_1 дійсно виявив факт заборони проїзду перехрестя безпосередньо коли вже фактично перебував на переїзді, що вказувало на неможливість зупинки керуючого ним транспортного засобу на залізничному переїзді і необхідність його проїзду для безперешкодного проїзду залізничного транспорту.

Встановлені апеляційним судом обставини беззаперечно свідчать про порушення ОСОБА_1 правил ПДР, які зобов`язували останнього під час проїзду залізничного переїзду бути уважним та дотримуватися цих правил, однак вони не можуть на грубе ігнорування ним цих правил.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майнове положення, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винним, передбачає різні види стягнень, суддя при внесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Апеляційний суд бере до уваги, що під час вирішення питання щодо виду та розміру накладеного стягнення у вигляді позбавлення права керування, районний суд не врахував конкретні обставини правопорушення та поведінку винного, оскільки вони були відомі лише за змістом складеного протоколу, а також ту обставину, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, необхідність постійного використання особистого автомобіля в своїй роботі, яка безпосередньо пов`язана з використанням транспортного засобу, наявності на його утриманні двох малолітніх дітей, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та потреби останнього в забезпеченні доставки дітей у навчальні заклади, які знаходяться у м. Одеса.

При цьому апеляційний суд враховує сімейне положення ОСОБА_1 , а саме те, що він є єдиним утримувачем своєї сім`ї, який працює, а управління та використання транспортного засобу є єдиним джерелом його доходу і позбавлення його права керування поставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище та унеможливить її належне життєзабезпечення.

Обставини, що обтяжують його відповідальність у постанові не наведені, отже, вони відсутні.

За наявності таких даних, накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, не можна визнати справедливим, законним і обґрунтованим, тому йому необхідно обрати більш м`який вид адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу, передбаченого санкцією зазначеної статі КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців змінити на штраф в дохід держави, в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень без вилучення транспортного засобу у його власника. В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов