Провадження № 3/522/9171/21
П О С Т А Н О В А

02 серпня 2021 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, працюючого ФОП « ОСОБА_2 », працюючого: АДРЕСА_1

- в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 12 червня 2021 року приблизно о 17:26 годин ОСОБА_1 , перебуваючи по вул. Катерининська 6 грубо порушував громадський порядок, на законну вимогу припинити не реагував.

В якості доказів в обґрунтування обставин викладених в протоколі, уповноваженою особою надано: протокол про адміністративне правопорушення, рапорти співробітників поліції, пояснення свідків.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_1 провину свою в інкримінованому йому правопорушенні не визнав й стверджував, що 12 червня 2021 приблизно о 15:00 годині йому подзвонив сусід, сказав, що його побили і забрали його велокофейню. Прибувши на місце події, він виявив автомобіль Газель, на борту якого перебувала його велокофейня. Наблизившись до Газелі, до нього підійшли 10 осіб, перевернули його мопед, почали бити, зняли гарнітуру.

Розглянувши адміністративні матеріали та вивчивши надані суду докази, приходжу до висновку, що зібраних доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні інкримінованого йому правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в такому випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність суб`єкта та об`єктивної сторони складу інкримінованого їй діяння.

Так, у відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника саме поліції. Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (далі поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Разом з тим,в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суті самого правопорушення, не вказано в чому саме полягають протиправні дії ОСОБА_1 , які вказують на злісну непокору працівникам поліції, яке саме правопорушення продовжував вчиняти останній та яким чином порушував громадський порядок.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст же простої, не злісної непокори, розкрито в рішенні Конституційного Суду № 10-рп/2011 від 11.10.2011. Так, згідно нього, слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою за змістом статті 185 КУпАП є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, і з рішення (Постанови) Верховного Суду України від 03 березня 2014 року по справі №5-49к13, прийнятого, внаслідок постановлення Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року.

Також, з урахуванням п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2011 №10-рп/2011по справі (№ 1-28/2011), необхідним є з`ясування суті непокори для надання висновку про її злісність.

Системний аналіз норм Кодексу дає підстави для висновку, що в ньому встановлена відповідальність лише за злісну непокору законній вимозі працівника поліції.

Відповідно до змісту зазначеного протоколу, не вказано, на підставі яких приписів та якого саме закону ґрунтується вимога (розпорядження) працівника поліції, крім того, в ньому фактично не зазначено суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , тобто не вказано яке законне розпорядження було не виконано останнім, не зазначено дій, які вчинив ОСОБА_1 і які б підпадали під ознаки правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та не зазначено в чому саме виявилася непокора. Відомості, що свідчили б про злісну непокору у встановленому законом порядку як наслідок порушення закону, в матеріалах адміністративної справи відсутні, а пояснення та рапорти працівників поліції не є тими доказами, що можуть усунути неповноту даних протоколу про адміністративне правопорушення і не містять достатньої об`єктивної інформації про зазначені події.

У відповідності із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013, та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016, ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

В силу ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з наведеного, дія, яка проявляється у формі непокори і злісної непокори, не ототожнюється. Непокору законній вимозі співробітника поліції Кодекс не кваліфікує як адміністративне правопорушення.

Так, на думку суду, матеріали даної справи не містять будь-яких доказів, які б могли підтвердити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Аналіз наведених обставин дозволяє зробити висновок, що протокол відносно ОСОБА_1 не ґрунтується на встановлених обставинах та не підтверджений доказами.

Частина 1ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,суд приходить до висновку, що дія ОСОБА_1 не може кваліфікуватися як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, що вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, враховуючи викладене провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбачених ст.185 КУпАП, за обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 7, 185, 245, 247, 251-252, 256, 280, 283-285, КУпАП, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за фактом інкримінованого правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через районний суд протягом 10 діб з дня його оголошення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси С.М. Кічмаренко