Справа №591/6163/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є.В.
Номер провадження 33/816/37/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря Сітало Я.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Страшка Є.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Страшка Є.В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 26 вересня 2020 року о 19:55 год. в м. Суми, на перехресті вул. Харківська та С. Табали, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Toyota Camry 2.4. д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Страшок Є.В. не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

За змістом доводів апеляційної скарги захисник посилається на поверхневий і формальний розгляд справи, зокрема, стверджує, що ОСОБА_1 автомобілем не керував під час приїзду працівників поліції.

Також зазначає, що останній на місці зупинки відмовився від проходження огляду за допомогою алкотестера Драгер, в зв`язку з ситуацією, пов`язаною з короновірусною хворобою та не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, шляхом дослідження біологічного середовища, проте, в медичному закладі лікар наполягав на тому, що без проходження тесту на алкотесторі Драгер він біологічні зразки приймати не буде. Водночас, після складення протоколу, ОСОБА_1 самостійно звернувся в той же медичний заклад і лікар відібрав у нього біологічні зразки.

Також зазначається, ОСОБА_1 та його захисник не були належним чином повідомлені про розгляд справи, 02.11.2020, яке закінчилось винесенням судового рішення, тому порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на захист. Вважає, що письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 Порядку визначає, що огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Аналогічні положення містить п. 2 розділу І та п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що, в присутності двох свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Таким чином, законодавством встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, в той час як відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на позицію сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 032288 від 26.09.2020, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.1); поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які кожен окремо підтвердили, що у їх присутності водію ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер, на що він відмовився та забажав проходити огляд в медичному закладі, однак в медичному закладі він також відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а окрім того, свідок ОСОБА_2 підтвердив факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 (а.с. 5-7); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, у якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (млява мова, хитка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці) та, що він у присутності двох вказаних свідків відмовився від огляду на стан сп`яніння (а.с. 2), відеозаписом, приєднаному до матеріалів справи (а.с.11) та іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Доводи захисника стосовно того, що покази свідків не можна брати до уваги, оскільки свідків не було допитано в судовому засіданні, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки письмові показання свідків, в даному випадку, не є єдиними і основними доказами причетності ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАп.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянтом суду також не надано.

Враховуючи викладене, суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння, скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно ж доводів апелянта щодо неправомірності дій лікаря, який при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння запропонував пройти комплексну експертизу, яка складається спочатку із продуття в драгер, а потім необхідно було здати аналіз крові та сечі, а ОСОБА_1 заперечував проти продуття в драгер, а бажав лише здати аналіз крові та сечі то перевірка вказаних доводів не знаходиться в полі правового визначення.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що після складання протоколу ОСОБА_1 самостійно пройшов в медичній установі огляд на стан сп`яніння та отримав висновок лікаря, яким встановлено факт вживання алкоголю, проте ознак сп`яніння не виявлено, оскільки такий огляд суперечить самій процедурі проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, визначена сп`яніння, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги щодо розгляду даної справи у відсутність ОСОБА_1 , як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, чим були порушені його права, позаяк такі твердження не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , як особу, яка притягується до відповідальності та його захисника Страшка Є.В. було повідомлено про судовий розгляд о 8:10 год. 02 листопада 2020 року даної справи, що підтверджується телефонограмою секретаря судового засідання Зарічного районного суду м. Суми за № 591/6163/20 від 21.10.2020 (а.с. 24).

При цьому, в ході апеляційного розгляду і сам ОСОБА_1 не заперечував того факту, що про розгляд адміністративного протоколу в суді першої інстанції його повідомляли працівники суду по мобільному телефону.

Враховуючи викладене, суд обґрунтовано розглянув матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у відсутності останнього, не порушуючи законні права та інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпаного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання захисник, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом було розглянуто справу поверхнево і формально, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката Страшка Є.В. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.