Провадження № 33/4820/126/21
Справа № 671/1679/20 Головуючий в 1-й інстанції Бабій О. М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Барчук В. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Фіщука В.М. на постанову Волочиського районного суду від 23 грудня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Волочиського районного суду від 23 грудня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , не працюючого, -

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою суду, 23 жовтня 2020 року о 18 год. 48 хв. по вул. Незалежності, 13 в м. Волочиську Хмельницької області ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Lahcer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху України.

В поданих апеляційних скаргах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Фіщук В.М. просять поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Волочиського районного суду від 23 грудня 2020 року, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважають постанову суду першої інстанції незаконною, винесеною із порушенням норм процесуального і матеріального права.

В матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення; у постанові суду першої інстанції не вказано про клопотання захисника щодо перенесення слухання справи у зв`язку із хворобою; представник ОСОБА_1 про слухання справи 23.12.2020 взагалі повідомлений не був.

Працівники поліції не мали достатньо підстав зупиняти автомобіль та пропонувати пройти медичне освідування; ними було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки направлення на такий огляд вони не вручали; у матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, який долучається до протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол про відмову від проходження медичного освідування був складений після того, як працівники поліції закували ОСОБА_1 в кайданки і кинули на землю, що призвело до фізичної неможливості в проходженні медичного огляду.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено 23.10.2020, а тому, в даному випадку відсутні ознаки адміністративного правопорушення відносного нього за ч.1 ст.130 КУпАП і провадження підлягає закриттю.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови, а апеляційну скаргу визнати такою, що задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №486982 від 23 жовтня 2020 року, що у вказаний день о 18 год. 48 хв. в м. Волочиськ, по вул. Незалежності, 13 в м. Волочиську Хмельницької області ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Lahcer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Винність ОСОБА_1 підтверджується письмовими пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.3, 4).

Вказані обставини підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, на якому на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд за допомогою приладу «Drager», ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянтів про те, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про час і місце слухання справи, слід залишити поза увагою, оскільки вказане спростовується відеозаписом, на якому працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи у Волочиському районному суді, а неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи слід розцінювати як затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, місцевим судом вживалися всі заходи для забезпечення явки ОСОБА_1 в судове засідання та належного повідомлення про дату і місце слухання справи.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 була надана можливість захищати в повному обсязі права передбачені КУпАП для осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, однак в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, а тому право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушується.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Щодо посилань апелянтів про відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння, то вони жодним чином не спростовують правильність висновку судді щодо винуватості ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, апелянтамиё не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладено на ОСОБА_1 згідно санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним, і відповідає вимогам ст.33 КУпАП щодо врахування характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника та інших обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення.

За таких обставин, враховуючи цілу низку матеріалів, які в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 ПДР України, постанова судді є законною і справедливою і підстав для її скасування немає.

З врахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 та захиснику Фіщуку В.М. строк на апеляційне оскарження постанови Волочиського районного суду від 23 грудня 2020 року.

Постанову Волочиського районного суду від 23 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Фіщука В.М. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду В.М. Барчук