Справа № 454/1292/21 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 33/811/950/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу адвоката Бідненка В.М. на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 02 червня 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Згідно постанови, водій ОСОБА_1 07.04.2021 о 00:20 год. в с.Двірці, по вул.Незалежності, Червоноградського району, Львівської області в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «Geely» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіри, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій від огляду на стан сп`яніння відмовився в законному порядку.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Бідненко В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в даній ситуації вимагається доведення того, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого було складено протокол серії ААБ №098820.

Факт відмови водія від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння підтверджено рапортом поліцейського, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в КП «Сокальська ЦРЛ», матеріалами справи та відео матеріалом до протоколу.

Однак дана постанова винесена передчасно, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм КУпАП, при цьому суд взагалі не з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки доказам у справі, формально та упереджено підійшов до дослідження обставин, що понесло за собою необґрунтоване, незаконне та передчасне рішення з наступних підстав.

Вважає, що відсутні посилання на пристрій на якому фіксувалося правопорушення, та не вказано про безперервний відеозапис, а отже відповідно норм ст.251 КУпАП такий доказ як відео - фіксація адмінправопорушення в даному випадку не може бути належним та допустимим доказом.

Щодо показань свідків зазначає, що ВС вважає, що при притягненні особи до адмінвідповідальності, суд може взяти до уваги як належний доказ вини - показання свідків, котрі допитані в суді і котрі повідомлені судом про кримінальну відповідальність за неправдиві покази.

Незважаючи на мотивовані доводи захисника про необхідність виклику свідків та їхній допит, суд взагалі не розглядав дане клопотання, а як належний та допустимий доказ вини ОСОБА_1 взяв покази свідків, котрі не допитані в судовому засіданні.

Окрім того, суд першої інстанції взагалі не досліджував місце вчинення правопорушення, так як захисником вказувалося, що зупинка транспортного засобу була здійснена в с.Бутини Червоноградського району, а в протоколі зазначено с.Двірці вул.Незалежності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, який просив проводити розгляд справи у відсутності захисника Бідненка В.М., вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №098820 від 07.04.2021; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписах із нагрудних камер працівників поліції.

Не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції доводи в частині порушення судового процесу судом першої інстанції та формального підходу до дослідження обставин справи, оскільки такі жодним чином не підтверджені.

Що стосується доводів апелянта про визнання неналежним доказом показань свідків, які не були допитані в суді, то такі на думку апеляційного суду не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку працівники поліції під час проведення огляду ОСОБА_2 , відповідно до ст.266 КУпАП, застосовували технічні засоби відеозапису. При цьому, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відповідно необхідності у допиті таких свідків у суду немає.

Ознаки алкогольного сп`яніння вказано у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відеозапис події проведено на нагрудні камери працівників поліції, якими вони забезпечені, тому апеляційний суд не бере до уваги доводи в частині їх неналежності та недопустимості.

ОСОБА_1 у провину ставиться порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від якого він категорично відмовився.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував автомобілем марки «Geely» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіри, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним, застосовано вірно.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Бідненко Василя Миколайовича залишити без задоволення, а постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 02 червня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.