КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021року

м. Київ

справа №760/22965/20

провадження № 33/824/1855/2021

Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.

за участю представника Київської митниці Держмитслужби, а також захисника особи, яка притягувалася до відповідальності за порушення митних правил - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби - Куликова Миколи Миколайовича

на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року у складі судді Калініченко О.Б.,

якою закрито провадження відносно ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також повернуто ОСОБА_1 вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №0963/10000/20 від 07 травня 2020 року автомобіль Шкода Єтті , р.н. НОМЕР_1 , та документи: реєстраційний талон на транспортний засіб НОМЕР_2 від 29 квітня 2020 року; право власності на транспортний засіб № НОМЕР_3 від 29 квітня 2020 року; договір купівлі-продажу автомобіля №68-2020 від 29 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року закрито провадження відносно ОСОБА_1 в справі про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також повернуто ОСОБА_1 вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №0963/10000/20 від 07 травня 2020 року автомобіль Шкода Єтті , р.н. НОМЕР_1 , та документи: реєстраційний талон на транспортний засіб НОМЕР_2 від 29 квітня 2020 року; право власності на транспортний засіб № НОМЕР_3 від 29 квітня 2020 року; договір курівлі-продажу автомобіля №68-2020 від 29 квітня 2020 року.

Судом установлено, що 30 квітня 2020 року о 21 год. 47 хв. в пункті пропуску «Виступовичі» митного посту «Овруч» Київської митниці Держмитслужби для проведення митного контролю легкового автомобіля марки Шкода Єтті р.н. НОМЕР_1 , який слідував з Республіки Білорусь в Україну під керуванням ОСОБА_1 , останнім було подано до митного контролю наступні документи, а саме: паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , реєстраційний талон на транспортний засіб НОМЕР_2 від 29 квітня 2020 року; право власності на авто № НОМЕР_3 від 29 квітня 2020 року; договір купівлі-продажу автомобіля №68-2020 від 29 квітня 2020 року на суму 2 450 Євро.

Під час проведення митного оформлення спрацювала автоматична система аналізу ризиків (АСАУР) стосовно різниці вартості вказаного автомобіля, заявленого громадянином ОСОБА_1 у Республіці Білорусь, та вартості, заявленої митним органам України.

На підставі викладеного, виникла підозра щодо подання до митного контролю ОСОБА_1 договору купівлі-продажу автомобіля на суму 2 450 Євро від 29 квітня 2020 року, який містить неправдиві дані щодо його вартості.

05 травня 2020 року у відповідь на лист №78-1/28.18/9/9001 від 04 травня 2020 року Київською митницею Держмитслужби отримано лист Гомельської митниці від 05 травня 2020 року №03-1/5708 та копії наступних документів, які подавав ОСОБА_1 при перетині митного кордону Республіки Білорусь: право власності на транспортний засіб та транзитну декларацію №11207208/300420/0118602 від 30 квітня 2020 року, де вартість автомобіля вказана 5 000 Євро.

З огляду на вказане, митний орган уважав, що дії ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, а саме дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості автомобіля марки «SKODA YETI», р.н. НОМЕР_1 .

Автомобіль марки «SKODA YETI», р.н. НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_6 , вартістю 295 964,78 грн, який є безпосереднім предметом правопорушення, на підставі ст. 511 Митного кодексу України був тимчасово вилучений та знаходився на складі митного органу.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Київська митниця Держмитслужби в особі представника Куликова М.М. 29 січня 2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нову про визнання громадянина України ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України, та застосувати до нього відповідні санкції.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення митних правил від 07 травня 2020 року; листом Гостомельської митниці та доданими документами; інвойсом (накладною) №68-3030 від 29 квітня 2020 року; висновком товарознавчої експертизи від 23 червня 2020 року щодо вартості транспортного засобу.

Зазначає, що судом не прийнято до уваги не враховано вищезазначені докази, що призвело до прийняття необ`єктивного рішення.

02 квітня 2021 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Київська митниця Держмитслужби в особі представника у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволенні апеляційної скарги заперечував та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 30 квітня 2020 року о 21 год. 47 хв. в пункті пропуску «Виступовичі» м/п «Овруч» Київської митниці Держмитслужби для проведення митного контролю легкового автомобіля марки «SKODA YETI», р.н. НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_6 , який слідував з Р. Білорусь в Україну під керуванням гр. України ОСОБА_1 , останнім було подано до митного контролю наступні документи: паспорт серії НОМЕР_4 , реєстраційний талон на транспортний засіб НОМЕР_2 від 29.04.2020, право власності на транспортний засіб № НОМЕР_3 від 29.04.2020 року, договір купівлі-продажу автомобіля «SKODA YETI», р.н. НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_6 № 68-2020 від 29.04.2020 року на суму 2 450 Євро.

У митного органу виникла підозра щодо подання до митного контролю договору купівлі-продажу від 29.04.2020 року, який містить неправдиві данні щодо вартості транспортного засобу.

В ході проведення перевірки посадовими особами митного органу було встановлено, що при перетині митного кордону Р. Білорусь громадянином ОСОБА_1 було подано документи, зокрема, транзитну декларацію № 11207208/300420/0118602 від 30.04.2020 року, в якій вартість автомобіля вказана 5 000 Євро, що і стало підставою для складення відповідного протоколу.

З договору купівлі-продажу № 68-2020 від 29.04.2020 року та накладної 68-2020 від 29.04.2020 року вбачається, що вартість автомобіля марки «SKODA YETI», р.н. НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_6 - 2 450 Євро.

На території Республіки Білорусь ОСОБА_1 не повинен був сплачувати митні платежі за даний автомобіль, оскільки транспортний засіб слідував в митному режимі «транзит» під супроводженням підрозділу Департаменту охорони Міністерства внутрішніх справ Республіки Білорусь на підставі договору № 7-077/10 від 30.04.2020 року про надання охоронних послуг по супроводженню товарів і (або) транспортних засобів.

У пункті пропуску «Виступовичі» м/п «Овруч» Київської митниці Держмитслужби ОСОБА_1 у документах було зазначено фактичну ціну автомобіля - 2 450 Євро.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає митному органу документи та відомості, необхідні для митного контролю, передбачені ст. 335 МК України.

Згідно положень ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).

При цьому, що стосується використання документів, то судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Тобто ті, що подаються митному органу на кордоні та є підставою для пропуску товару на митну територію України.

Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 483 МК України, може бути вчинене лише умисно.

Тобто, склад правопорушення в даному випадку полягає саме в умисному переміщенні товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товару документу, що містить неправдиві відомості, а саме вартість автомобіля.

Згідно зі ст. 10 КУпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями ч. 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок, зокрема, допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно положень ст. 53 цього Кодексу документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Таким чином, зважаючи на те, що громадянином ОСОБА_1 до митного органу при перетині кордону було самостійно подано, зокрема договір купівлі-продажу транспортного засобу № 68-2020 від 29.04.2020 року; накладну 68-2020 від 29.04.2020 року,де визначена його вартість - 2 450 Євро;пасажирську митну декларацію; рахунок на оплату № 04-0902-20-04349 від 30.04.2020 року брокерських послуг зі складання транзитної митної декларації; квитанція № 241565 від 30.01.2020 року на оплату брокерських послуг; вимога до водія від 30.04.2020 року, повідомлення про прийняте рішення митного супроводження від 30.04.2020 року; договір №7-077/10 про надання Департаментом охорони МВС охоронних послуг з супроводження товарів та (або) транспортних засобів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до Київської митниці Держмитслужби громадянином ОСОБА_1 було подано достовірні та точні відомості про транспортний засіб, зокрема, і щодо його вартості, умислу на зменшення митних платежів не було.

Щодо зазначення в митній декларації, поданій в Р. Білорусь, вартості транспортного засобу у розмірі 5 000 Євро, то суд першої інстанції вірно зазначив, що помилка, вчинена при наданні інформації митним органом Р. Білорусії, юридичних наслідків за викладених обставин не створює, оскільки подана декларація не містить ні код валюти, ні її найменування, а згідно пояснень ОСОБА_1 валюта в декларації зазначена - білоруський рубль. Вказані обставини не спростовані представником митної служби.

Посилання апелянта на наявність у матеріалах справи висновку товарознавчої експертизи від 23 червня 2020 року щодо вартості транспортного засобу, є неспроможними, оскільки не підтверджують та не спростовують вартості транспортного засобу у розмірі 2 450 Євро з огляду на те, що з вказаного висновку не вбачається для ринку якої країни здійснено оцінку вартості, враховуючи те, що автомобіль було придбано у Латвії.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладені обставини справи та норми законодавства, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, з огляду на те, що матеріали справи про порушення митних правил не містять жодних відомостей та доказів того, що громадянин ОСОБА_1 вчиняв будь-які умисні дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу України документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості автомобіля марки «SKODA YETI», р.н. НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_6 .

Отже, відсутність у діях ОСОБА_1 умислу не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої МК України та КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Установивши, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, місцевий суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про закриття провадження по справі відносно нього.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених чатиною першою статті 483 МК України.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Керуючись статтями 264, 318, 458, 460, 483, 487 МК України, 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби - Куликова Миколи Миколайовича - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено «05» квітня 2021 року.

Суддя В.А. Кравець