Справа № 136/616/21
провадження №3/136/256/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кадочнікова А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Вінницького РУП ГУНП України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - невідомо, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягуваного до адміністративної відповідальності,

за ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справ про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №214729 слідує, що 04.04.2021 о 17:30 год., в с. Костянтинівка, Вінницького р-ну, Вінницької обл., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «М-2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди за його участі, чим порушив вимоги п.п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №214730 слідує, що 04.04.2021 о 17:30 год., в с. Костянтинівка, Вінницького р-ну, Вінницької обл., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «М-2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно керувати транспортним засобом, здійснив наїзд на перешкоду в результаті чого транспортному засобу отримав механічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №214731, 04.04.2021 о 17:30 год., в с. Костянтинівка, Вінницького р-ну, Вінницької обл., було встановлено, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «М-2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вживав спиртні напої, а саме горілку, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи те, що відповідно до ст.36 ч.2 КУпАП особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), суд вважає за доцільне матеріали справ стосовно ОСОБА_1 , за ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, - об`єднати в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненому не визнав при вищевказаних фактичних обставинах. Суду пояснив, що 04.04.2021 вони із друзями відпочивали в с. Мала Біла. Додому повертався із ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. При в`їзді в с. Костянтинівка зустріли ОСОБА_3 , який є його добрим знайомим та який попросив сісти за кермо аби покерувати транспортним засобом. Те, що останній не має прав на керування транспортними засобами йому, ОСОБА_1 не було відомо. Доїхавши до містка в с. Костянтинівка, ОСОБА_3 здійснив наїзд на трос, що огороджує місток. Зняти транспортний засіб із троса своїми силами вони не були спроможні, тому були змушені йти шукати допомоги (трактора, який витягне автомобіль), поблизу нікого не було аби зняти транспортний засіб із троса на містку, чи повідомити когось. Не знайшовши допомоги він, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішили повернулись, а ОСОБА_3 вирішив йти додому. Прийшовши до автомобіля застали працівників поліції, які вже оформляли якісь папери. На питання працівника поліції хто керував транспортним засобом він, ОСОБА_1 відповів, що ОСОБА_3 , вони передзвонили аби останній повернувся на місце ДТП, однак по приїзду ОСОБА_3 працівник поліції відмовився оформляти матеріали стосовно того, оскільки як з`ясувалось він не має прав на керування транспортним засобом, відтак їм не підходе, тому протоколи почали складати стосовно нього, ОСОБА_1 , на його пояснення не реагували. Місце ДТП вони не залишали навмисно, а мали намір знайти транспортний засіб, для усунення заподіяної шкоди про що повідомити компетентні органи. При цьому, на час розгляду справи збитки у вигляді пошкодженого троса на містку ним усунуті. Огляд на місці ДТП на визначення стану сп`яніння йому не пропонував працівник поліції, направлення не давали, силоміць змусили сісти до службового автомобіля та пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, щодо якого він категорично заперечував, так як не керував, спиртні напої вживав до події. Свою вину в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав, оскільки він не виконував функції водія, отож не може нести відповідальність за те, що не вчиняв. Також зазначив, що стосовно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ст.126 ч.1 КУпАП за керування транспортним засобом без посвідчення водія, яка ним не оскаржувалась, а накладений штраф сплачено.

У судовому засіданні захисник просив суд провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП в діях його підзахисного, оскільки той не виконував функції водія, відтак не є суб`єктом відповідальності. При цьому, зазначив, що матеріали не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а протоколи є по суті висунутим обвинуваченням, яке не доведено.

За клопотанням захисника та особи, яка притягується до відповідальності було витребувано відеозапис із реєстратора розміщеного на транспортному засобі службового автомобіля поліцейських, з нагрудної камери поліцейського, викликано особу, яка складала протокол в судове засідання в якості свідка ОСОБА_4 , а також викликано інших безпосередніх учасників події, на які вказала особа, що притягується до відповідальності в якості свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності та його захисника, вивчивши та дослідивши усі зібрані у справі докази, дійшов висновку про таке.

Відповідно до преамбули Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-ХІІ) цей Закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (стаття 1).

Законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього (стаття 2).

Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, окрім іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 14).

Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону № 3353-ХІІ встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР).

За визначенням термінів, наведеним у п. 1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. (Постанова, Пленуму Верховного Суду України, від 23.12.2005 № 14, «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Із пояснень свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено, що він є уповноваженою особою, яка складала протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за наслідками подій, які мали місце 04.04.2021 біля 17:30 години в с. Костянтинівка. У той день вони виїхали за викликом з групою до с. Мала Біла стосовно конфліктної ситуації, яка мала місце між місцевими жителями та як вказали очевидці подій ОСОБА_1 та його друзів. По приїзду на місце виклику вони не застали перших, а через 10 хвилин сільський староста повідомив, що в с. Костянтинівка було пошкоджено трос на містку, у зв`язку із чим вони проїхали за іншим викликом. По приїзду вони побачили транспортний засіб «М-2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_1 на тросі містка, зафіксували правопорушення, у цей час до них підійшли ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а через деякий час під`їхав ОСОБА_3 . Коли почали оформляти матеріали, то він запитав хто був за кермом, на що ОСОБА_1 відповів, що передав право керування транспортним засобом ОСОБА_3 , а оскільки той не має прав на керування, тому матеріали складали саме на останнього та до медичного закладу завезли його, де підтвердилось, що особа перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на місці транспортного засобу не проводився ним. Також було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Із пояснень свідка ОСОБА_2 , який був допитаний в судовому засіданні було встановлено, що вони із ОСОБА_1 перебували в с. Мала Біла, де він вживав спиртні напої, по поверненню до с. Костянтинівка він спав в транспортному засобі, чув, що ОСОБА_1 зупинився та підібрав по дорозі ОСОБА_3 , якого він знає, від чого той прокинувся, а пізніше від поштовху впав із заднього сидіння та зрозумів, що щось сталось, за кермом побачив ОСОБА_3 ..

Судом встановлено, що 04.04.2021 було винесено постанову інспектором СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Заграбчук С.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення на останнього у виді штрафу в розмірі 425 грн, за керування транспортним засобом «М-2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , без відповідних документів на право керування транспортним засобом.

Вказана постанова набрала законної сили, оскільки не була оскаржена ОСОБА_1 ..

Вказане судове рішення є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності саме особи стосовно якої винесена постанова, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд враховує роз`яснення надані у постанові Пленуму Верховного Суду України, від 23.12.2005 № 14, де зазначено, що для притягнення до відповідальності не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав, що сплатив штраф за ст.126 КУпАП, не маючи при собі посвідчення водія, а також усунув заподіяну шкоду - відремонтував огрожу на містку, тобто не оспорював вчинених протиправних ним дій.

Отож суд вважає покази ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував транспортним засобом, тобто не виконував функції водія як можливість уникнути від адміністративної відповідальності за дії, які йому інкримінуються, а надані ним пояснення суперечать та не узгоджуються з іншими зібраним та безпосередньо дослідженим судом доказам у даній справі.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП, відповідальність наступає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001, встановлено, що залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу».

Таким чином, системний аналіз вимог диспозиції ст. 122-4 КУпАП та ПДР дає підстави визначити, що суб`єктивна сторона даного правопорушення передбачає як обов`язкову ознаку наявність умислу на вчинення протиправних дій, а саме: дії правопорушника спрямовані на приховання факту ДТП або обставин ДТП та окрім цього, вказані протиправні дії мають наслідком проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження дій правопорушника спрямованих на приховання факту ДТП або обставин ДТП, окрім цього доказів того, що працівниками поліції вживали заходи щодо встановлення (розшуку) ОСОБА_1 чи розшуку транспортного засобу матеріали справи не містять, так як останній залишився на місці події.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Оскільки, склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, то відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки вина правопорушника повинна підтверджуватись сукупністю доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 122-4 КУпАП, тому провадження у справі в цій частині слід закрити на підставі статті 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.130 ч.4 КУпАП, суд зазначає наступне.

Положення ч. 4 ст.130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п. 2.10. «є» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечив вживання алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди, вказав на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин та грубе порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд на місці, а силоміць доставлено до медичного закладу.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №214731, 04.04.2021 о 17:30 год., в с. Костянтинівка, Вінницького р-ну, Вінницької обл., було встановлено, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «М-2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вживав спиртні напої, а саме горілку, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП. Зазначено у графі, що «до протоколу додається - Акт медичного огляду».

У той же час на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП до матеріалів справи додано направлення на огляд водія транспортного засобу за підписом поліцейського СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Суходольської В., яка не складала матеріали про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , датоване 04.04.2021 о 21:27 год., в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Драгер 6820», проба позитивна 0,61%0.

Згідно із Висновком НКП Липовецької міської лікарні Липовецької міської ради від 04.04.2021 о 21:35 год. за підписом чергового лікаря ОСОБА_7 , ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, направлення на огляд поліцейського СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Суходольської В.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №214731 стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП вже були в якості доказів направлення та висновок про проведення огляду ОСОБА_1 про які зазначено вище, утім про наявність вказаних доказів не було зазначено у протоколі, що ставить під сумнів вказані докази та їх наявність на час складання матеріалів про адміністративне правопорушення, у той час як вказано про Акт медичного огляду, який не долучено до матеріалів справи, та доєднання якого не передбачено вимогами Інструкції.

За клопотанням особи, яка притягується до відповідальності судом витребовувались відеозаписи з реєстратора розміщеного на службовому транспортному засобі чи з нагрудної камери поліцейського, утім за інформацією повідомленою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 такий відеозапис не здійснювався, свідки не запрошувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частиною другою зазначеної статті чітко встановлений порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, де вказано, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При цьому, в силу положень ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, аналогічні положення щодо проведення огляду на стан сп`яніння передбачені «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція №1395).

Відповідно до п. 3 Розділу ІХ Інструкції №1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 255 та ч. 1 ст. 254 КУпАП, у випадку вчинення особою адміністративного правопорушення, уповноважені на те посадові особи Національної поліції, зобов`язані не тільки скласти протокол про адміністративне правопорушення, а в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, ще й зібрати докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що фіксування правопорушення не здійснювалось за допомогою спеціального технічного засобу, доказів неможливості вести відеозапис суду не представлено, не було залучено свідків, як це вимагає ст.266 КУпАП, отож суд позбавлений можливості надати належну правову оцінку щодо правомірності дій працівника поліції при проведені огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім цього, поліцейським не було забезпечено проведення достовірності фіксування результатів огляду в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, оскільки правопорушення зафіксовано о 17:30 годині 04.04.2021, а огляд проведено 04.04.2021 о 21:35 год. Не було долучено акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2). Незважаючи на те, що технічними характеристиками спеціального технічного засобу Драгер передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати не долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, та про нього не зазначено у протоколі.

Отже, досліджені судом матеріали адміністративної справи свідчать про недотримання в даному випадку працівниками поліції встановленого ст. 266 КУпАП порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, отож такий огляд слід вважати недійсним.

Суд ураховує, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

З огляду на встановлені судом обставини, те, що ОСОБА_1 в суді заперечував факт вживання алкоголю після ДТП, матеріали адміністративної справи не містять інших беззаперечних доказів тому, суд вважає недоведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.124 КУпАП, суд враховує, що відповідальність за вказаною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «М-2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду в результаті чого транспортний засіб зазнав механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що передбачено ст.124 КУпАП підтверджена наступними доказами, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №214730 від 04.04.2021, відповідно до якого викладено обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, про що зазначено вище. ОСОБА_1 зазначив у протоколі, що не впорався із керуванням;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_8 відповідно до яких 04.04.2021 біля 17:35 год., коли він рухався в с. Костянтинівка, то побачив на місткові транспортний засіб «М-2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , який в`їхав в огорожу містка, внаслідок чого зазнав пошкоджень;

- схемою місця ДТП від 04.04.2021, з якого слідує, що транспортний засіб «М-2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , був пошкоджений;

- фотознімками, що додані до план схеми, на яких відображено транспортний засіб «М-2140», державний номерний знак НОМЕР_1 , який вїхав на трос, яким огороджений місток.

Дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

При призначенні виду та розміру адміністративного стягнення враховується особа порушника, ступінь вини, майновий стан, характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачений частиною статті, за якою інкриміноване його діяння.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 27, 33, 36, 122-4, 124, ч. 4 с. 130, 221, 247, 251, 276, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, - у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП , - у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя С.В. Шпортун