Єдиний унікальний номер судової справи: 484/1816/21 Головуючий суду І інстанції - суддя Закревський В.І.
Номер провадження: 33/812/279/21 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.4 ст.140 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Хоминим І.В.,

без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу на посаді начальника управління житлово - комунального господарства Первомайської міської ради Миколаївської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що складає 850 гривень,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 110044 від 13 травня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , 16 квітня 2021 року о 15 год 05 хв. в Миколаївській області, м. Первомайськ, по вул. Одеська в районі буд. 29 громадянка будучи адміністративно відповідальною посадовою особою начальник управління житлово комунального господарства Первомайської міської ради за експлуатаційне утримання вулично дорожньої мережі м. Первомайськ порушила вимоги норм та стандартів ДСТУ 3587-97 п. 3.1.1; 3.1.2; 3.2 що виразилось в наявності ямковості, що стало причиною дорожньо транспортної пригоди за участю транспортного засобу Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушила вимоги п. 1.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 140 КУпАП.

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Не погодившись із зазначеною вище постановою суду 15 липня 2021 року особа, притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, порушення судом норм чинного законодавства, просила вказану постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що управління житлово-комунального господарства Первомайської міської ради є бюджетною установою, яка фінансується з місцевого бюджету, а тому ремонт доріг може здійснюватися лише за умови виділення коштів міською радою. У зв`язку з чим, проведення ремонту доріг в м. Первомайськ не залежить від її дій в якості начальника управління житлово комунального господарства Первомайської міської ради.

Зазначає, що докази які б свідчили про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП, зокрема рішення міської ради щодо виділення коштів на проведення ремонту ділянки дороги, де трапилась ДТП та інші до протоколу не додано.

Вважає, що докази, які свідчать про її персональну відповідальність щодо стану дорожньої мережі м. Первомайськ в матеріалах справи відсутні.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилась, натомість надіслала клопотання про розгляд справи без її участі.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності, й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Вимоги вказаних правових норм не були в повній мірі дотримані суддею суду першої інстанції.

Так, ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що досліджені матеріали справи доводять факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП, а тому стосовно неї, як посадової особи слід застосувати стягнення у вигляді штрафу.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуюче наступне.

Статтею 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт.

Частина 4 вказаної статті передбачає відповідальність за порушення цих правил, норм і стандартів, якщо це спричинило створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень статей 280, 251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Так, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 110044 від 13 травня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , 16 квітня 2021 року о 15 год. 05 хв. в Миколаївській області, м. Первомайськ, по вул. Одеська в районі буд. 29 будучи адміністративно відповідальною посадовою особою начальник управління житлово-комунального господарства Первомайської міської ради за експлуатаційне утримання вуличної-дорожньої мережі м. Первомайськ порушила вимоги норм та стандартів ДСТУ 3587-97 п. 3.1.1; 3.1.2; 3.2 що виразилось в наявності ямковості, що стало причиною дорожньо - транспортної пригоди за участю транспортного засобу Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушила вимоги п. 1.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 140 КУпАП.

Однак, дослідивши вказаний протокол апеляційний суд дійшов висновку, що в ньому не вказано суті адміністративного правопорушення (опису установлених обставин), вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 .

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 3.1.1; 3.1.2; 3.2 ДСТУ-3587-97, п. 1.5 ПДР України що виразилось в наявності ямковості, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди з матеріальними збитками.

Так, відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Закон України «Про дорожній рух» в цілому регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 12 вказаного Закону передбачає низку прав та обов`язків посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд.

Між тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 110044 не конкретизовано, які саме обов`язки не виконала ОСОБА_1 , які порушення вона допустила та у чому вони полягають.

ДСТУ-3587-97 «Гідрологія суші. Терміни та визначення основних понять», посилання на який міститься у протоколах, взагалі не регламентує правил дорожнього руху та не може відображати суті адміністративного правопорушення в цій сфері.

Пункти 3.1.1, 3.1.2 та 3.2 ДСТУ 3587-97 регламентують технічні характеристики покриття проїзної частини та визначають обов`язки по перевірці їх експлуатуючими організаціями або встановлюють термін для ліквідації.

У разі наявності пошкоджень дорожнього покриття, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме пошкодження дорожнього покриття виявлено, чи перевищують вони гранично допустимі розміри пошкодження площі покриття, чи перевищено гранично допустимі терміни їх ліквідації з моменту виявлення, хто є експлуатуючою організацією, тобто що саме слугувало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення, дані, які в ньому зазначені, не надають змоги встановити, які саме порушення допущено ОСОБА_1 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка викладеної у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Диспозиція ч.4 ст. 140 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП.

У своїй постанові суддя зазначав, що у відповідності до відмітки на повідомленні про запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду адміністративної справи від 06.05.2021 р. №8055/41/16/02-2021, яке направлене на голову Первомайської ОТГ Демченко О.М., вбачається, що міським головою визначено посадову особу, яка відповідає за утримання дорожнього покриття в місті, а саме гр. ОСОБА_1 начальника управління житлово - комунального господарства Первомайської міської ради.

Матеріали справи свідчать, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП до справи долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де лише зазначено що ОСОБА_1 є керівником Управління житлово комунального господарства Первомайської міської ради (а.с.10-14)

Отже, з наданих матеріалів справи не можна встановити обсяг службових повноважень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; належне виконання (невиконання) нею службових обов`язків та визначити чи є ця особа суб`єктом відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутня посадова інструкція ОСОБА_1 , де прописані її права та обов`язки, що не дає можливості встановити, чи саме вона є відповідальною посадовою особою за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування саме вказаної автодороги.

Разом з тим, належить зауважити що суд в тому числі і апеляційної інстанції не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надав орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Отже , проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За таких обставин, прийнята суддею суду першої інстанції постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко