Справа № 308/2784/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., у відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Вайдича Я.В., розглянув в судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/597/20, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Вайдича Я.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04. 06. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 305299 від 08. 03. 2020 та постанови судді від 04. 06. 2020 вбачається, що 08. 03. 2020 о 04 год. 10 хв., ОСОБА_1 на перехресті вул. Минайська та пр. Свободи в м. Ужгороді, керував транспортним засобом BMW X6 н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в ЗОМУПЗ, висновок № 51 від 08. 03. 2020. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, поданій захисником - адвокатом Вайдичем Я.В. в інтересах ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови судді від 04. 06. 2020 щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає проте, що судом при розгляді справи порушено вимоги ст. 278 КУпАП, оскільки проігноровано клопотання про направлення справи на розгляд до Мукачівського міськрайонного суду; про розгляд справи в режимі відоеконференції та про відкладення судового розгляду через хворобу, що призвело до неможливості фактичного з`ясування обставин справи чим порушено право ОСОБА_1 на захист. Також зазначає і про те,

-2-

що жодних відомостей щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в матеріалах справи немає, не містить таких даних і відеозапис з боді-камери поліцейського. Висновок за результатами медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння №51 від 08. 03. 2020, складений з порушеннями вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої наказом МВС, МОН від 09. 11. 2015 №1452/735, а тому вважається недійсним. Зокрема, з висновку неможливо встановити, ким саме був оглянутий ОСОБА_1 , яким лікарем, а наявний у висновку відтиск печатки є нечитабельним, чи мала дана особа право на проведення такого огляду та чи пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Окрім того, у висновку нерозбірливо зазначено прізвище особи, відносно якої проводився огляд, а також відсутня інформація про направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я. Дані висновку не узгоджуються з даними відеозапису щодо часу послідовності проведення процедури освідування. Також вказує на численні неточності та суперечності у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, що стосується часу наявності та вилучення посвідчення водія. Також в матеріалах справи відсутні дані про відсторонення водія ОСОБА_4 від керування транспортним засобом, що свідчить про безпідставність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Також вказує й на те, що у постанові суді зазначено про факт керування ОСОБА_1 08. 03. 2020 о 04 год. 10 хв. на перехресті вул. Минайської та пр. Свободи в м. Ужгороді в стані сп`яніння, однак жодного доказу цьому в матеріалах справи немає, а протокол про адміністративне правопорушення є лише процесуальним документом і жодного доказового значення немає. Також суд не надав оцінки наявній у справі постанові від 08. 03. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Таким чином, матеріалами справи не встановлено місце зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не встановлено факту керування транспортним засобом, не встановлено причин відсутності безперервного відеозапису при спілкуванні поліцейського з ОСОБА_1 , на якому зафіксовано пояснення ОСОБА_1 на місці зупинки, не надано оцінки факту проведення огляду на стан сп`яніння в порушенням вимог Інструкції «Про порядок направлення водіїв…». Також вказує і на те, що постанова суду від 04. 06. 2020 не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки розглянута з порушенням територіальної підсудності та не уповноваженим органом.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Вайдич Я.В. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Вайдича Я.В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП.

-3-

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно практики Європейського суду з прав людини будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Відповідно до підпункту а) пункту 2. 9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №305299 від 08. 03. 2020, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

-4-

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №305299 від 08. 03. 2020, водій ОСОБА_1 08. 03. 2020 о 04 год. 10 хв. на перехресті вул. Минайська та пр. Свободи в м. Ужгороді, керував транспортним засобом BMW X6 н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в ЗОМУПЗ, висновок №51 від 08. 03. 2020. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №51 від 08. 03. 2020, відповідно до якого ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння; належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2213280 від 08. 03. 2020, відповідно до якої 08. 03. 2020 о 04 год. 10 хв., ОСОБА_1 в порушення вимог п. 8. 7. 3 Правил дорожнього руху України, здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП; даними, що вбачаються з відеофайлів, які містяться на наданому відділом поліції компакт-диску «DVD»

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Вайдича Я.В. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновку суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 305299 від 08. 03. 2020зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, якими і скористався ОСОБА_1 власноручно зазначивши у протоколі про відмову від дачі пояснень з посилання на ст. 63 Конституції України.

При цьому апеляційний суд враховує те, що матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

На думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу посилання адвоката Вайдича Я.В. щодо відсутності даних про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або незгоди з результатами проведеного такого огляду з використанням спеціальних технічних засобів.

-5-

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

В суді апеляційної інстанції були переглянуті відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції, що оформляли матеріали про адміністративне правопорушення.

Зі змісту вищевказаних відеозаписів вбачається, що водій ОСОБА_1 не погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським на місці зупинки та був доставлений працівниками поліції для проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, де у відповідності до висновку №51 від 08. 03. 2020, ОСОБА_1 пройшов огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння, за наслідком якого лікарем надано висновок проте, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Факт вживання спиртних напоїв 08. 03. 2020, ОСОБА_1 не заперечував під час проходження медичного огляду, що встановлено з переглянутого відеозапису у судовому засіданні .

Огляд ОСОБА_1 проводився відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09. 11. 2015 №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11. 11. 2015 за № 1413/27858) лікарем закладу охорони здоров`я, зауважень під час проходження медичного огляду ОСОБА_1 не заявляв.

Доводи захисника про відсутність у медичному висновку даних, про те ким саме був оглянутий ОСОБА_1 , яким лікарем, нечитабельність печатки спростовані даними висновку №51 від 08. 03. 2020, який є повністю зрозумілим, у ньому, окрім інших даних, зазначено як прізвище, ім`я та по-батькові лікаря, який проводив огляд, - ОСОБА_5 , так і дані про особу відносно якої проведено огляду, - ОСОБА_1 , а також дані про особу, яка направила ОСОБА_1 для проходження медичного огляду - інспектор взводу 2 роти 2 БУПП - Сенич А.О.

У зв`язку з наведеним доводи апеляційної скарги про недопустимість в якості доказу результатів проведення огляду на стан сп`яніння, є безпідставиними, оскільки в основу рішення суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення обґрунтовано покладено результати його огляду лікарем КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» ОСОБА_5 , який є уповноваженою особою щодо проведення огляду водіїв на стан сп`яніння та несе персональну відповідальність за складений ним медичний висновок.

-6-

Доводи сторони захисту про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд в заклад охорони здоров`я, апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки його відсутність не є беззаперечним доказом порушення з боку працівників поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння та не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Такими, що не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доводи захисника про незаконність постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, через невірне зазначення у ній часу, оскільки з рапорту поліцейського від 09. 03. 2020 вбачається, що ним усунуто описку щодо невірно вказаного у постанові часу вчиненого адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника Вайдича Я.В. про необхідність передачі справи до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справи про адміністративне правопорушення в т.ч. передбачені ст. 130 КУпАП розглядаються за місцем його вчинення і підстав для передачі розгляду даної справи іншим судом немає, а передача справи на розгляд до іншого суду за місцем проживання правопорушника або за місцем реєстрації транспортного засобу є правом, а не обов`язком суду.

Окрім того, не можна визнати обґрунтованим твердження захисника Вайдича Я.В. про не розгляд його клопотань, заявлених в ході розгляду справи судом першої інстанції, оскільки судом зі всією повнотою, розглянуто клопотання сторони захисту, зокрема, про витребування додаткових доказів, про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, про виклик і допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і підстав для їх задоволення не встановлено.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а доводи апеляційної скарги та доповнення до неї зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Вайдича Я.В. щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діяння ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено адміністративне стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону .

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга , подана захисником - адвокатом Вайдичем Я.В. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

-7-

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката Вайдича Я.В., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04. 06. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя