Справа № 581/399/21
Провадження № 3-зв/581/3/21
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2021 року селище Липова Долина

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Сізов Д.В., розглянувши заяву судді Липоводолинського районного суду Сумської області Кузьмінського Олександра Валерійовича про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення №581/399/21 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

До Липоводолинського районного суду Сумської області від Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України 8 липня 2021 року надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний адміністративний матеріал передано для розгляду судді Липоводолинського районного суду Сумської області Кузьмінському О.В.

12 липня 2021 року суддею Кузьмінським О.В. подано заяву про самовідвід у вказаній справі, який мотивований тим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є присяжним Липоводолинського районного суду Сумської області, а тому вказана обставина є такою, що може викликати в учасників судового розгляду справи сумнів у його неупередженості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана заява судді про самовідвід у зазначеному судовому провадженні передана для розгляду судді Липоводолинського районного суду Сумської області Сізову Д.В.

Розглянувши заяву про самовідвід судді Кузьмінського О.В., суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП не містять положень щодо підстав заявлення самовідводу судді у справі про адміністративне правопорушення та порядку вирішення такої заяви.

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Із огляду на викладене, виходячи із системного аналізу законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного суддею Кузьмінським О.В. питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення, тобто застосувати до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження (правом на справедливий суд), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Стаття 127 Конституції України встановлює, що правосуддя здійснюють судді. У визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом.

Стаття 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказує, що присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 цього Закону.

Так, відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 3 КПК України суддя - голова, заступник голови, суддя Верховного Суду, Вищого антикорупційного суду, апеляційного суду, місцевих загальних судів, які відповідно до Конституції України на професійній основі уповноважені здійснювати правосуддя, а також присяжний.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Положення ст. 3 Європейського статуту судді передбачають, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким, як неупереджений.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

ОСОБА_1 згідно зі списком присяжних Липоводолинського районного суду Сумської області, затвердженого рішенням 14-ї сесії 7-го скликання Липоводолинської районної ради Сумської області від 5 травня 2017 року, є присяжним Липоводолинського районного суду Сумської області. Будучи присяжним Липоводолинського районного суду Сумської області, ОСОБА_1 вирішує окремі категорії справ у складі Липоводолинського районного суду Сумської області.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що існують обставини, які можуть викликати в учасників судового розгляду або сторонніх осіб сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Липоводолинського районного суду Сумської області Кузьмінського О.В. у справі про притягнення присяжного Липоводолинського районного суду Сумської області до адміністративної відповідальності. Тому, для забезпечення умов, за яких у будь-кого не викликало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим суддею, вважаю за необхідне заявлений самовідвід судді Кузьмінського О.В. задовольнити.

Такий висновок також узгоджується і з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК України, які вказують, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Керуючись ст. 15 Кодексу суддівської етики, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 246 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву судді Липоводолинського районного суду Сумської області Кузьмінського Олександра Валерійовича про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення №581/399/21 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП задовольнити.

Матеріали справи передати до канцелярії Липоводолинського районного суду Сумської області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Д. В. Сізов