ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/307/20 Номер провадження 33/814/19/21Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю. В. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання - Пархоменко Ю. І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника Болтіка А. С., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Пістряка М. С. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, працюючого АТ «Полтаваобленерго» проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, одруженого працюючого заступником голови правління «Електромотор», проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2020 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , закрито у зв`язку з відсутністю в їх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Судове рішення мотивовано тим, що в діях ОСОБА_1 відсутні належні, допустимі докази щодо наявності причинного зв`язку між наслідками дорожньо транспортної пригоди та його діями, щодо порушень вимог п. 16.13 ПДР.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення в провину ОСОБА_2 ставиться порушення п.8.7.3 ПДР України. Вказаний пункт Правил дорожнього руху, має ще підпункти, оскільки суддя у постанові за підсумками розгляду справи не має права вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2020 року скасувати в частині закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_2 та в цій частині постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в іншій частині постанови залишити без змін.

З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє в частині закриття провадження відносно ОСОБА_2 винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив, що судом неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно пункту 8.3.7 ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора. Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух; є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу; ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі; з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Пунктом 16.13 передбачено, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оскільки у відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, тому апеляційний суд полишений можливості перегляду справи, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за порушення ним п. 16.13 ПДР України.

Закриваючи провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження його вини, апеляційний суд з вказаним висновком не погоджується

Дослідивши матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що подія адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та вина ОСОБА_2 , підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами, а саме:

Протоколом про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 400863 від 02 березня 2020 року о 11 год 35 хв ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Hynday Santafe» д. н. з. « НОМЕР_1 », виїхав на перехрестя вул. М. Бірюзова П. Юрченка на заборонений сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. (а. с. - 66).

Схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася по вул. М. Бірюзова 47Б та даними про пошкодження транспортних засобів. На вказаній схемі зафіксоване розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, особливості дорожньої розмітки, відповідні результати виміру відстаней, які мають важливе значення для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобілів, які сталися внаслідок ДТП.

Відеозаписами з місця ДТП долучених до матеріалів справи (а.с. -22, 51), з яких вбачається, що транспортний засіб «Hyundai Sаnta Fe» рухався на сигнал світлофору, який забороняв рух, а водій «Hyundai Sonata» здійснював маневр ліворуч з крайнього лівого ряду, не впевнився в безпеці виконання маневру, змінив напрямок руху не надавши дорого водію автомобіля «Hyundai Sаnta Fe».

Висновком експерта №34/35 за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи по матеріалах справи №552/304/20 про адміністративне правопорушення, відповідно до якої діях водія автомобіля «Hyundai Sаnta Fe» вбачається невідповідність з вимогами п.п. 8.7.3 ґ), є), 8.10 ПДР України, які з технічної точки зору находяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Достовірність зазначеної експертизи жоден з учасників провадження не ставив під сумнів.

Проаналізувавши сукупність досліджених доказів, суд вважає, доведеною, поза розумним сумнівом, вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, нехтуючи вимогами ПДР України, допустив зіткнення із транспортним засобом та внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Отже його дії знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Суд погоджується з доводами в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , що суд першої інстанції виніс необґрунтоване рішення в частині закриття справи відносно ОСОБА_2 , оскільки із фабули протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 400863 від 02 березня 2020 року працівниками поліції чітко зазначено порушення, яке вчинив ОСОБА_2 , а сам виїхав на перехрестя вул. М. Бірюзова вул. П. Юрченка на заборонений сигнал світлофора. Крім того, необхідно відзначити, що відповідно до проведеної експертизи відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду, було встановлено, що останній проїхав на сигнал світлофору, який заброняв рух.

Разом з тим, у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Оскільки апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, тому враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню в частині закриття провадження відносно ОСОБА_2 , з винесенням нової, якою слід визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі, через закінчення строків передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2020 року щодо ОСОБА_2 скасувати. В цій частині постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко