ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/949/21 Справа № 199/3026/21 Суддя у 1-й інстанції - Лисенко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу захисника Доронкіна І.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2021 року о 01:15 годині водій ОСОБА_1 у місті Дніпрі біля буд. 36 по Донецькому шосе керував транспортним засобом «Skoda Superb», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (огляд проводився на місці за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», прилад № ARHJ-0262, тест № 1581, результат огляду - 1,57 ‰), чим водій порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Доронкін І.І. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Доронкін І.І. зазначив, що копію постанови, ОСОБА_1 отримав по пошті лише 26.05.2021 року.

Дана постанова є необгрунтованою, невідповідною матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнятою із значними порушеннями процесуальних норм, і за таких умов підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд не обґрунтував і обрання виду адміністративного стягнення. Формально у постанові зазначено, що враховано дані про особу правопорушника, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини. Не вказано, які саме дані було враховано, відсутні документи на підтвердження цих обставин.

На думку апелянта, вказане свідчить про грубе порушення судом закону.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про час та дату апеляційного розгляду повідомленні належним чином, про причини неявки суд не повідомили та не подали заяв про відкладення судового засідання, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна - є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час розгляду даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 028792 від 11.04.2021 року, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змісту якого видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», прилад № ARHJ-0262, тест № 1581 водій ОСОБА_1 пройшов огляд для визначення стану сп`яніння. Відповідно до акту огляду та роздруківки результату тесту проба позитивна 1,57 ‰. ОСОБА_1 власноручним підписом зазначив про свою згоду з результатом огляду на роздруківці тесту та в акті огляду;

- відеозаписі з бодікамери працівника поліції, відповідно до якого слідує, що 11.04.2021 працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 через те, що автомобіль рухався без ближнього світла фар. Відповідно до відеозапису у водія були перевірені документи та виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на місці на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», результат огляду 1,57 проміле. Працівниками поліції роз`яснено водію ОСОБА_1 , що оскільки за результатами огляду встановлено перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Крім того, на відеозаписі зафіксовано пояснення ОСОБА_1 про те, що він дійсно вживав алкогольні напої.

Так, згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП встановлено вимоги щодо огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який міститься в матеріалах справи, огляд ОСОБА_1 було проведено за допомогою приладу «Драгер» без свідків, із застосуванням відеофіксації, результат огляду склав 1,57 ‰. З даним результатом ОСОБА_1 погодився, зазначивши своє прізвище, ім`я та по батькові, а також поставивши підпис у відповідні графі акту.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в наданих суду матеріалах щодо адміністративного правопорушення, не вбачається.

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що дії працівників поліції повністю відповідали вимогам ст. 266 КУпАП та наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», спільному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог розгляду адміністративних справи відповідної категорії, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.9(а) ПДР.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність. Посилання захисника на порушення судом вимог ст. 33 КУпАП, є безпідставними, ще й з огляду не безальтернативність санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника Доронкіна І.І. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року, - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника Доронкіна І.І. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко