Справа № 264/761/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2021 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Матвєєва Юлія Олександрівна, розглянувши заяву судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Іванченко Алли Миколаївни про самовідвід у справі № 264/761/21 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Іванченко А.М. 31 березня 2021 року заявила самовідвід у справі № 264/761/21 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , з тих підстав, що він був обраний присяжним Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області та виконував свої обов`язки з 2017 року. 07 серпня 2019 року за протоколом автоматизованого визначення присяжних, ОСОБА_1 визначено присяжним при розгляді цивільної справи №264/5225/20, провадження 2-о/264/317/2020 про визнання особи недієздатною та встановлення опікунства над нею, головуючим суддею за яким є ОСОБА_2 , що визначено протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2019 року. У зв`язку з викладеним, можуть існувати обставини, які можуть викликати сумніви в об`єктивності на неупередженості при розгляді даної справи.

Заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають можливість відводу або самовідводу особи, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Водночас статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово зазначав, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі «Білуха проти України», «Бочан проти України», «Газета «Україна-центр» проти України» та ін.)

Водночас Консультативна рада європейських суддів у п. 12 Висновку № 1 (2001) наголошує, що судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.

Сумніви в незалежності відсутні, коли у «об`єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (рішення ЄСПЛ у справі «Кларк проти Сполученого Королівства»). Навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»). Кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві (справи «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії»).

Зважаючи на те, що суддя заявила про нездатність ухвалити об`єктивне рішення у цій справі, вважаю що право на незалежний і безсторонній суд буде безумовно порушено у разі розгляду справи суддею неспроможною до неупередженого розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.245,246,248,279 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_2 про самовідвід у справі № 264/761/21 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 задовольнити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю. О. Матвєєва