Справа № 578/170/21
провадження № 3/578/120/21
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2021 року смт Краснопілля

Суддя Краснопільського районного суду Сумської області Зеря Ю.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яке надійшло від Відділення поліції №2 (с. Краснопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , безробітного, за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, права, передбачені статтею 268 КУпАП, роз`яснені,

установила:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 10.02.2021 серії ВАБ №391097, складеного інспектором СРПП ВП №2 (с. Краснопілля) старшим лейтенантом поліції Бесарабом Костянтином Олексійовичем, 08 лютого 2021 року об 11:00 год. в с. Чернеччина по вул. 40 років Перемоги Сумської області гр. ОСОБА_1 перебував в приміщенні магазину, чим порушив розділ 7 п. 2 та розділ 14 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 та ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) від 13.04.2020, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судових засіданнях 17.02.2021, 01.03.2021, 09.03.2021, 31.03.2021 ОСОБА_1 свою провину не визнав та наголошував, що у нього на час складання вищевказаного протоколу були відсутні ознаки респіраторної хвороби COVID-19. Окремо зазначав, що про наявність у нього позитивного результату тесту ПЛР на COVID-19 як 27.01.2021, так і 01.02.2021 йому ніхто не повідомляв, режим самоізоляції йому не встановлювався.

У судовому засіданні 09.03.2021 директор КНП «Краснопільський центр первинної медико-санітарної допомоги» Краснопільської селищної ради ОСОБА_2 надала пояснення, зазначила, що у зв`язку з тим, що гр. ОСОБА_1 був встановлений діагноз COVID-19, він мав дотримуватись умов самоізоляції, однак ураховуючи порушення останнім умов самоізоляції з огляду на значний відсоток смертності від наслідків коронавірусної хвороби у населеному пункті за місцем проживання ОСОБА_1 , вона звернулась з повідомленням до органів Національної поліції з метою притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

30.03.2021 до суду надійшли письмові пояснення від директора КНП «Краснопільський центр первинної медико-санітарної допомоги» Краснопільської селищної ради ОСОБА_2 за вх. № 1299/21, у яких зазначено, що про позитивний тест COVID-19 гр. ОСОБА_1 у відповідності до наказу Міністерства охорони здоров`я № 722 від 28.03.2020 із наступними змінами «Організація надання медичної допомоги хворим на коронавірусну хворобу (COVID-19)» був повідомлений у телефонному режимі та йому було наголошено на необхідності дотримання самоізоляції протягом 14-денного строку. Оскільки умов самоізоляції ОСОБА_1 не дотримувався, у зв`язку з чим наражав на небезпеку зараження і розповсюдження інфекції інших жителів села, просила притягнути останнього до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні 31.03.2021 завідувач інфекційного відділення КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО ОСОБА_3 надала пояснення щодо обставин, за яких гр. ОСОБА_4 було виписано із стаціонару лікарні, а також стосовно показників, відображених у результатах проведених тестів ПЛР та ІФА для визначення факту інфікування коронавірусом гр. ОСОБА_1 .

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя дійшла наступних висновків.

За змістом частини 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 притягається до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Частина 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, у вигляді накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з наданих суду матеріалів про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за порушення умов самоізоляції, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 (розділ 7 пункт 2 та розділ 14) та Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (стаття 1).

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що самоізоляція це перебування особи, стосовно якої є обґрунтовані підстави щодо ризику інфікування або поширення нею інфекційної хвороби, у визначеному нею місці (приміщенні) з метою дотримання протиепідемічних заходів на основі зобов`язання особи.

Згідно Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», дію карантину, встановленого на території України постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 продовжено з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2021 р.

Згідно п. 5, 6 вищевказаної Постанови вказано, що самоізоляція здійснюється з метою запобігання поширенню COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом COVID-19. З метою протидії поширенню COVID-19 та моніторингу самоізоляції використовується електронний сервіс Вдома Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі Система).

Згідно підпункту 2 п. 7 Постанови КМУ №1236 встановлено що самоізоляції підлягають: особи з підозрою на інфікування або з підтвердженим діагнозом захворювання на COVID-19 у легкій формі за умови, що особа не потребує госпіталізації.

Згідно п. 8 Постанови КМУ №1236 встановлено, що до системи вноситься інформація про осіб, які потребують самоізоляції: лікуючим лікарем - про осіб, щодо яких є підозра на інфікування, або осіб, які хворіють на COVID-19 та не потребують госпіталізації, про перелік осіб, які мали контакт з пацієнтом із підтвердженим випадком COVID-19.

Пункти 9 та 10 цієї Постанови визначають, що лікуючий лікар визначає на підставі галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я строк самоізоляції хворого на COVID-19 або особи з підозрою на інфікування COVID-19. Строк самоізоляції становить 14 днів для осіб, які: мали контакт із хворим на COVID-19, крім осіб, які під час виконання службових обов`язків використовували засоби індивідуального захисту відповідно до рекомендацій щодо їх застосування, з моменту контакту із хворим; здійснили перетин державного кордону або контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та виїзду з них і перебувають на самоізоляції з використанням системи через мобільний додаток, з моменту перетину державного кордону або контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та виїзду з них. Зобов`язання щодо самоізоляції припиняється автоматично після закінчення строку самоізоляції або з інших підстав, установлених цією постановою.

За змістом пункту 12 Постанови лікуючий лікар вносить до системи інформацію про пацієнтів, у яких підтверджено випадок COVID-19 та які не потребують госпіталізації, а також формує перелік контактних осіб за інформацією, наданою хворим.

Згідно п. 14 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» особи, які потребують самоізоляції, зобов`язані постійно перебувати у визначеному ними місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими разом проживають.

Пункт 15 цієї Постанови визначає, що поточний контроль за перебуванням особи в місці самоізоляції здійснюється за вибором особи в один із таких способів: працівниками Національної поліції, Національної гвардії відповідно до внутрішнього порядку заходів з контролю за самоізоляцією, державних установ Міністерства охорони здоров`я епідеміологічного профілю, посадовими особами, уповноваженими органами місцевого самоврядування; з використанням системи через мобільний додаток.

За змістом статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У якості доказу гр. ОСОБА_1 надав суду виписку від 30.01.2021 інфекційного відділення КНП «Сумська ЦРКЛ» із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №349, у якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Чернеччина Сумської області, проведено дослідження: змиви з носо-, ротоглотки на РНК вірусу SARS-CoV-2 № 12248 від 27.01.2021, результат позитивний; аналіз крові ІФА на SARS-CoV-2 № 3 від 29.01.2021: ОСОБА_5 негативний, ОСОБА_6 позитивний.

Як пояснила у суді свідок ОСОБА_3 результат аналізу крові ОСОБА_1 від 29.01.2021 вказує на те, що особа не є розповсюджувачем вірусу, натомість тест ПЛР може показувати позитивний результат, оскільки на слизовій людини фрагменти РНК вірусу можуть зберігатись протягом тривалого часу.

У ході розгляду справи ОСОБА_1 надав суду результат аналізу РНК вірусу SARS - COVID-19 №18046, дата відбору якого була 09.02.2021, який показав 10.02.2021 результат негативний.

Також у справі наявне повідомлення № 73 від 08.02.2021 КНП «Краснопільського центру первинної медико-санітарної допомоги» Краснопільської селищної ради про те, що гр. ОСОБА_1 хворий на COVID-19, який підтверджено шляхом ПЦР від 01.02.2021 результат позитивний, при цьому хворий порушує умови самоізоляції.

Крім цього, 30.03.2021 через загальну канцелярію суду надійшли пояснення вх.№1299/21 від директора КНП «Краснопільського центру первинної медико-санітарної допомоги» Краснопільської селищної ради Масалітіної В. про те, що 26.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до сімейного лікаря зі скаргами на здоров`я, був обстежений на COVID-19 шляхом ПЛР, результат отримали 27.01.2021 позитивний. В телефонному режимі ОСОБА_1 було попереджено про необхідність дотримуватися умов самоізоляції на протязі 14 днів. 28.01.2021 останній викликав самостійно екстрену медичну допомогу, був госпіталізований і інфекційне відділення 5 міської лікарні в м. Суми, звідки через 3 дні виписався. 01.02.2021 в АЗПСМ с. Чернеччина віджав Сумський обласний лабораторний центр на обстеження населення в зв`язку з чисельною смертністю жителів села. ОСОБА_1 був обстежений повторно шляхом ПЛР, який виявився позитивний, про що йому повідомлено в телефонному режимі, згідно Наказу МОЗ України від 28.03.2020 №722 «Організація надання медичної допомоги хворим на коронавірусну хворобу (COVID-19)» із змінами внесеними згідно з Наказами Міністерства охорони здоров`я №827 від 09.04.2020, №953 від 23.04.2020, №961 від 24.04.2020, №994 від 30.04.2020, №1109 від 12.05.2020, №1227 від 20.05.2020, №1411 від 16.06.2020, №2122 від 17.09.2020, №2438 від 27.10.2020, №2557 від 09.11.2020, №2869 від 10.12.2020, №10 від 07.01.2021. Крім того у поясненнях вказано, що ОСОБА_1 повинен був залишатися на самоізоляції протягом 14 діб з дня отримання позитивного результату, але останній порушив правила самоізоляції, про що було повідомлено начальнику Відділення поліції №2 (с. Краснопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Семікоп С.М. У зв`язку з чим просила, ОСОБА_1 притягти до адміністративної відповідальності, так як він наражав на небезпеку зараження і розповсюдження інфекції інших жителів села.

Однак проаналізувавши положення нормативно-правових актів щодо питань протидії розповсюдженню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, положення КУпАП, суддя доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що гр. ОСОБА_1 входить до переліку осіб, що підлягають самоізоляції, також відсутні докази того, що останній взяв на себе зобов`язання щодо самоізоляції та йому було визначено місце самоізоляції, що він повідомлений про відповідальність за порушення режиму самоізоляції та надання неправдивих даних, а також відсутні відомості з Єдиного державного веб-порталу електронних послуг щодо ОСОБА_1 , які мали б бути внесені відносно нього на підставі 6 постанови КМУ №1236 від 9 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» лікуючим лікарем у разі здійснення особою самоізоляції.

Посилання директора КНП «Краснопільського центру первинної медико-санітарної допомоги» Краснопільської селищної ради на те, що гр. ОСОБА_1 повідомлено в телефонному режимі, згідно Наказу МОЗ України від 28.03.2020 №722 «Організація надання медичної допомоги хворим на коронавірусну хворобу (COVID-19)» про виявлений позитивний тест на COVID-19 та про необхідність дотримання 14-денної самоізоляції підлягають критичній оцінці, оскільки, по-перше, ОСОБА_1 заперечує факт його повідомлення про вказані обставини у телефонному режимі, а з Наказу МОЗ України від 28.03.2020 №722 вбачається, що ним затверджено Стандарти медичної допомоги при корона вірусній хворобі COVID-19. При цьому Стандартом 2 Стандартів медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (COVID-19)» також передбачена необхідність вчинення активних дій (оцінка стану пацієнта, оцінка безпеки домашнього середовища пацієнта, опитування тощо) лікарем з надання первинної медичної допомоги при виявленні особи із підтвердженим діагнозом COVID-19.

Таким чином належними і допустимими доказами не доведено факту належного повідомлення гр. ОСОБА_1 як особи, у якої виявлено випадок захворювання на COVID-19 про необхідність встановлення і дотримання режиму самоізоляції, про визначення місця і строку самоізоляції, а також внесення лікарем відповідних відомостей про хвору особу та про контактних осіб до Системи.

Щодо тверджень директора КНП «Краснопільського центру первинної медико-санітарної допомоги» Краснопільської селищної ради Масалітіної В. про те, що 26.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до сімейного лікаря зі скаргами на здоров`я, викладених у поясненнях, поданих до суду 30.03.2021, останнім у судовому засіданні надані пояснення, що звернення до сімейного лікаря 26.01.2021 відбулось з метою повідомлення про факт контакту члена сім`ї ОСОБА_1 (дружини) з особою, хворою на COVID-19 та про стан її здоров`я.

Тобто у даній справі до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного доказу, який би дав змогу встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. За наданими суду документами неможливо встановити ані подію, ані склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягається до відповідальності.

При ухваленні судового рішення суддею враховано практику Європейського Суду з прав людини, яка згідно статті 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовується як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та керується стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом».

За результатом розгляду наданого адміністративного матеріалу суддею встановлено, що до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення не подано жодного доказу, який міг би підтвердити обставини, викладені у цьому протоколі, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

У судових засіданнях гр. ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що його належним чином не було повідомлено про необхідність встановлення та дотримання режиму самоізоляції, при цьому у разі якщо б медичними працівниками у встановленому порядку було б доведено про необхідність перебування на самоізоляції протягом визначеного строку та у визначеному місці, він би за жодних обставин не порушив встановленого режиму.

За загальним правилом склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відтак відсутність будь-якої з названих ознак виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, вбачається, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247 Кодексу).

Відтак суддя доходить висновку на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ст. 283 КУпАП у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 245, 247, 251, 252, 268, 277, 280, 283-285, 287-291, 294 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області (стаття 294 КУпАП).

Суддя Ю.О. Зеря

Повний текст постанови складено о 16:30 год. 31.03.2021.