Справа № 370/1237/21 Головуючий в суді І інстанції Тандир О.В.
Провадження № 33/824/3476/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студента НУБІП, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 № 326772 від 21 травня 2021 року, о 19 год. 40 хв., на а/д М-06 Київ-Чоп 67 км водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання з одночасною зміною напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечним для інших учасників руху, не надав дорогу транспортному засобу Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в крайній лівій полосі в попутному напрямку, в результаті чого сталося зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином ОСОБА_2 , порушив вимоги п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року закрито провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просив скасувати постанову Макарівського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи і не вірно застосував норми матеріального права, внаслідок чого прийшов до хибного висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням водієм ОСОБА_2 п.п. 10.1 і 10.3 ПДР України та реальними обставинами ДТП і пошкодженнями, які отримали автомобіль «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 .

Вказує, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень ОСОБА_2 не вбачається жодного заперечення щодо складеного протоколу.

Також вказує, що суддею були порушені норми процесуального права, оскільки розгляд справи було призначено поза межами строків передбачених ст. 277 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

ОСОБА_2 та його представник Левочко Я.А. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів порушення ОСОБА_2 п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки його дії не перебувають у причинному зв`язку з вказаною ДТП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 № 326772 від 21 травня 2021 року вбачається, що о 19 год. 40 хв., на а/д М-06 Київ-Чоп 67 км водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання з одночасною зміною напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечним для інших учасників руху, не надав дорогу транспортному засобу Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в крайній лівій полосі в попутному напрямку, в результаті чого сталося зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином ОСОБА_2 , порушив вимоги п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 зазначав, що здійснюючи перестроювання у смугу для розвороту не створив перешкод водієві автомобіля Шевроле Авео, оскільки перетнувши його смугу руху вже перестроївся у смугу для розвороту і зіткнення транспортних засобів відбулося саме на полосі для розвороту. Водій автомобіля Шевроле Авео мав би при виявленні перешкоди для руху зменшити швидкість транспортного засобу аж до його зупинки, чого він не зробив.

ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях, наданих після ДТП, зазначив, що рухався у крайній лівій полосі руху. Несподівано з крайньої правої полоси почав перестроюватися у ліву полосу для розвороту автомобіль Нива. Він намагався уникнути зіткнення та об`їхати його зліва, однак зіткнення уникнути не вдалося і воно відбулося на полосі для гальмування та розвороту.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Даних про те, що ОСОБА_2 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи не містять.

Окрім того, на підтвердження своїх доводів апелянт долучив також до матеріалів справи запис з відеореєстратора.

Вказаний запис є належним та допустимим доказом у справі з огляду на те, що має безпосереднє відношення до вказаної ДТП.

Відповідно до п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Вказані обставини свідчать про те, що оскільки транспортний засіб Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 був розташований у крайній лівій смузі, а водій автомобіля ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 перестроювався з правого ряду у ліву смугу, саме ОСОБА_2 мав пересвідчитись у безпечності та надати дорогу транспортному засобу Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходився у тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані норми ПДР України та обставини справи свідчать про порушення ОСОБА_2 вимог пункту 10.1, 10.3 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 21 травня 2021 року серії ДПР18 №326772, схемою дорожньо-транспортної пригоди до протоколу, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди та засобами відореєстратора.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, що вказує на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заперечення представника Бернацького В.А. про порушення правил ПДР УкраїниОСОБА_1 не можуть бути враховані, оскільки такі заперечення не підтверджені доказами та не є предметом доведення у цій справі.

Таким чином, наведеними вище доказами спростовується висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

При прийнятті постанови, суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи в їх сукупності, внаслідок чого прийняв необґрунтоване судове рішення.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність порушення ОСОБА_2 вимог п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, суд не встановив.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 суд керується насамперед вимогами ст.23 КУпАП, згідно яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Також, у відповідності до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 притягується не вперше до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Правопорушення, що скоїв ОСОБА_2 не відзначено підвищеною суспільною небезпекою, тому суд вважає за доцільне призначити йому адміністративне стягнення у виді стягнення штрафу в межах санкції статті, яку вважає необхідною і достатньою мірою з урахуванням обставин вчинення правопорушення, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень.

Частиною другою статті 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З урахуванням того, що з моменту вчинення адміністративного правопорушення, яке мало місце 21 травня 2021 року, строк, передбачений частиною другою статті 38 КУпАП, не закінчився, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова Макарівського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року - скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосування до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, а також стягнення на користь держави судового збору у розмірі 454 грн.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 29 червня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454 грн на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана