Справа № 727/2512/21
Провадження № 3/727/1334/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 44-3 КпАП України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення 12.03.2021 року близько 15 год. 14 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ПАЗ 32054, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Гагаріна, 15 на маршруті №36 та перевозив пасажирів в кількості 31 осіб, при дозволеній кількості по реєстраційних документах 22 осіб, чим порушив вимоги постанови КМУ №1236 від 20.01.2020 р., внаслідок чого вчинив адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КпАП України.

Дослідивши письмові матеріали вказаної вище адміністративної справи, вважаю, що остання підлягає поверненню для належного оформлення.

Так, згідно ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.1 ст.44-3 КпАП України адміністративну відповідальність передбачено за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, диспозиція ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб, передбачених в умовах карантину. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст.

Кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають бути конкретно зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення як того вимагає ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Таким чином, об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є здійснення винною особою діянь, які прямо заборонені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та деталізовані у постанові Кабінету Міністрів України № 1236 від 20.01.2020, рішеннями органів місцевого самоврядування.

У протоколі серії АПР18 №521512 від 12.03.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги постанови КМУ №1236 від 20.01.2020 р..

При цьому у протоколі не зазначено назви такої постанови та який саме пункт чи підпункт було порушено.

Отже, протокол не відповідає вимогам до змісту протоколу, встановленим ст.256 КпАП України, зокрема щодо зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Так, статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, який має відповідати вимогам, передбачених ст. 256 КпАП України.

Відповідно до ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до п.п. 6, 13, 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року за №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року за №1496/27941 усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою; особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення, зокрема: пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення.

Однак, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, водій здійснював перевезення пасажирів. Особи пасажирів працівником поліції не було встановлено та не відібрані їхні пояснення. Також не були встановлені свідки події та не відібрані їхні пояснення, що є порушенням вимог вказаної Інструкції.

Також, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо того, що ОСОБА_1 є водієм маршрутки №36.

До матеріалів справи, також не додано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідно до якого дозволена кількість пасажирів у транспортному засобі «ПАЗ 32054» д.н.з. НОМЕР_1 по маршруту №36 становить 22 особи, як зазначено у протоколі.

Окремої уваги заслуговує також відсутність у наданих суду доказах, посилань на причину зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , оскільки саме лише посилання на здійснення працівниками поліції контролю за додержанням виконання постанови КМУ, не визначає правомірність зупинки транспортного засобу в період карантину (без наявності міжвідомчих актів чи рішень, які б надавали їм таке право) за відсутності доказів допущення його водієм порушень ПДР України.

Також, у п.147 Постанови КМУ від 18.02.1997р. №176 «Про затвердження Правил Надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» зазначені обов`язки водія і до них не належить контроль кількості пасажирів, відповідно такий контроль має організовувати суб`єкт, який організовує та надає послуги перевезення пасажирів, або держава, як суб`єкт, який встановлює порядок.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до принципу точності теорії кваліфікації адміністративних правопорушень зазначається, що діяння кваліфікується за статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення або іншими нормативно-правовими актами, які встановлюють адміністративну відповідальність. При кваліфікації правопорушення уповноважена особа повинна найбільш точно описати його ознаки. Здійснення кваліфікації правопорушення передбачає вказівку на статтю Кодексу України про адміністративні правопорушення, а якщо стаття містить у собі частину чи пункт то й на відповідну частину або пункт.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до рішень «Малофєєва проти Pocії » від 30 травня 2013 року заява № 36673 / 04) та «Карелін проти Pocії » від 20 вересня 2016 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При цьому суд виходить з вимог статті 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оскільки наведене вище має значення для повного дослідження всіх обставин по справі та для об`єктивного встановлення наявності або відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України, то справу про адміністративне правопорушення слід направити для належного оформлення.

Керуючись ст.ст.44-3, 256, 278, 283 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В.