Справа № 740/980/21
Провадження № 3-зв/740/5/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 квітня 2021 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Карпуся І. М. у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

установив:

02 квітня 2021 року на електронну адресу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла указана заява ОСОБА_1 , в якій він просив відвести суддю Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 від розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; справу про притягнення його до адміністративної відповідальності направити на розгляд до Носівського районного суду Чернігівської області.

Заяву мотивовано тим, що за повідомленням осіб, які займають керівні посади у м. Ніжині, питання про притягнення його до адміністративної відповідальності вирішене, а тому в нього виникають сумніви в упередженості судді.

ОСОБА_1 просив заяву розглянути у його відсутність.

Згідно з протоколом автоматизованого рнозподілу судової справи між суддями 02 квітня 2021 року зазначену заяву передано судді Шевченко І. М.

Розгляд заяви призначено на 05 квітня 2021 року, 09-30 год.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Перевіривши заяву, не вбачаю підстав для її задоволення з огляду на таке.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, і відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід, а також не передбачає видалення судді до нарадчої кімнати для вирішення клопотання. Тобто у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, слід зазначити що на справи про адміністративні правопорушення поширюються гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011(2) зазначив, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушенням». У пункті 3.6 цього Рішення Конституційний Суд України вказав, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, при розгляді заяви про відвід судді слід застосовувати аналогію права, а саме застосувати норми КПК України.

Статтею 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, особами, які беруть участь у кримінальному провадженні може бути заявлено відвід, який повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Заявлений ОСОБА_1 відвід обумовлений недовірою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_2 з підстав начебто заздалегідь вирішеного питання стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте зазначена недовіра судді у прийнятті ймовірного рішення не свідчить про упередженість судді ОСОБА_2

ОСОБА_1 не навів жодних переконливих аргументів та не надав відповідних доказів на підтвердження упередженості судді Карпуся І. М., а зазначені ним обставини грунтуються на припущеннях та в силу зазначених норм закону не є підставою для відводу судді.

Обставин, які б виключали участь судді Карпуся І. М. у розгляді вказаної справи, під час розгляду заяви про відвід не встановлено.

За таких обставин у задоволенні заяви слід відмовити.

Стосовно вимоги заяви про передачу справи до іншого суду слід зазначити таке.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Таким чином, з указаної норми закону вбачається, що питання щодо компетенції розгляду справи вирішує суддя, у провадженні якого перебувають адміністративні матеріали про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з викладеним суддя Шевченко І. М. не уповноважена вирішувати питання про передачу справи про адміністративне правопорушення до іншого суду.

Керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України, ст. 283, 294 КУпАП, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпуся І. М. від участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та про передачу справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП до іншого суду відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Шевченко