Справа № 583/2164/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Яценко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Артеменко О.С.,

прокурора - Жмурка С.В.,

особи, що притягається до

адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

його захисника - Чернадчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли від Департаменту з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

На розгляді в Охтирському міськрайонному суді Сумської області перебуває зазначений адміністративний матеріал.

28.07.2021 у судовому засіданні адвокат Чернадчук О.В. заявив клопотання про розгляд справи у закритому режимі за участю виключно учасників судового провадження, оскільки предметом судового розгляду в цій справі є питання наявності чи відсутності юридичних та фактичних сімейних відносин ОСОБА_1 , з чим погодився і сам ОСОБА_1 .

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи у закритому судовому засіданні.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, оглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справи у закритому судовому засіданні допускається за вмотивованим рішенням суду виключно у випадках, визначених законом.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У справі «Кац та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява № 29971/04), рішення від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

В п.44 рішення від 30 вересня 2010 року «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine, заява № 12451/04) ЄСПЛ наголосив, що «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02, п. 49).

Відповідно до частини 1 ст. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2,ч.7 ст. 27 КПК України суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі:

1) якщо обвинуваченим є неповнолітній;

2) розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи;

3) необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи;

4) якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом;

5) необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Судове рішення, ухвалене у відкритому судовому засіданні, проголошується прилюдно. Якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення проголошується прилюдно з пропуском інформації, для дослідження якої проводилося закрите судове засідання та яка на момент проголошення судового рішення підлягає подальшому захисту від розголошення.

Право на особисте життя гарантується статтею 32 Конституції України, дане право є відповідним розвитком положень ст.12 загальної Декларації прав людини, ст.8 Конвенції про захист прав та основних свобод людини та ст.17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Згідно даних положень особисте життя це особлива частина приватної сфери людської життєдіяльності, яка полягає в різноманітних відносинах, стосунках, явищах, подіях, що не мають публічного значення і регулюються самою особою.

Відповідно до ч.2 ст. 226 Сімейного кодексу України дитина, яка усиновлена, має право на таємницю, в тому числі і від неї самої, факту її усиновлення.

Згідно ч. 1 ст. 228 Сімейного кодексу України особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним.

Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані обставини неможливо встановити з матеріалів, наданих лише поліцейськими, оскільки це порушуватиме засаду змагальності та позбавлятиме особу, яку звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, права надати свої докази, в тому числі й на підтвердження характеризуючих даних (характеристика з місця проживання, з місця роботи, тощо).

Враховуючи, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення можуть бути розголошенні відомості про усиновлення, суд вважає, що клопотання про розгляд справи в закритому режимі підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 27, 346 КПК України, ст. 7, 245, 252, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ухвалив:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Чернадчука Олександра Вікторовича задовольнити.

Розглянути справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення у закритому судовому засіданні.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко