Справа № 199/1859/21
ПОСТАНОВА

іменем України

29.03.2021 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12.03.2021 до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначена для розгляду суддею Дяченко І.В.

24.03.2021 суддею Дяченко І.В. заявлено про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки 16.03.2021 в провадження судді Дяченко І.В. передано кримінальне провадження №0000089 від 16.01.2021 відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, де обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , аналогічні обставинам, викладеним в обвинуваченому акті відносно ОСОБА_1 , а саме: стан алкогольного сп`яніння є обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, що може викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду по суті такої справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши заяву про самовідвід вважаю, що заява судді Дяченко І.В. про самовідвід підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Норми КУпАП не передбачають процесуальних норм, які б регламентували порядок вирішення відводу (самовідводу), заявленого судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин заява про самовідвід судді розглянута за аналогією процесуальних норм, які містяться в КПК України, оскільки у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) зазначив, що український уряд визнав кримінальний характер норм КУпАП.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 15.01.2021 приблизно о 20:10 годині керував автомобілем марки «Дачія Соленза», д.р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

В той час, як відповідно до обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000089 від 16.01.2021 відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, останньому інкримінується порушення правил безпеки дорожнього руху, що виразилося у тому, що водій ОСОБА_1 15.01.2021 приблизно о 20:10 годині, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Дачія Соленза», д.р.н. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.2.9 (а) та п. 11.4 Правил дорожнього руху України, які свідчать: п. 2.9 (а) «Водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»; п. 11.4 «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги» - які, знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події.

Тобто обставини, викладені в зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , - аналогічні обставинам, викладеним в обвинуваченому акті відносно ОСОБА_1 , а саме: стан алкогольного сп`яніння є обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому.

У зв`язку з викладеним слід зазначити, що ЄСПЛ в рішенні «Мироненко і Мартенко проти України» (п. 66 рішення) зазначив, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Законодавець надає учасникам судового провадження можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання.

При вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

При цьому суд вважає, що наявність об`єктивного критерію має визначатися виходячи з об`єктивно існуючих обставин, тобто обставин, які існували та існують поза волею учасників процесу.

Таким чином, у межах розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , суддею Дяченко І.В. буде прийнято рішення з врахуванням обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відносно останнього.

Тобто, у стороннього спостерігача можуть виникнути підстави, що суддя, який здійснює судовий розгляд кримінального провадження справи відносно ОСОБА_1 , заздалегідь висловить думку щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що може бути розцінено як упередженість судді.

За таких обставин є всі підстави для задоволення заявленого суддею Дяченко І.В. самовідводу з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення даним суддею буде викликати сумнів у неупередженості суду як з боку учасників судового провадження, так і з боку сторонніх спостерігачів, адже прийняття участі суддею Дяченко І.В. у цьому провадженні може стати підставою для визнання складу суду необ`єктивним і небезстороннім.

Керуючись ст. 7, п. 5) ст. 278 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, - задовольнити.

Постанова набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти даної постанови можуть бути включені до апеляційної скарги на постанову судді, якою по суті буде закінчений розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП.

Суддя: В.Л. Воробйов