Справа № 451/164/21 Головуючий у 1 інстанції: Патинюк О.П.
Провадження № 33/811/687/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 04.02.2021 о 18:15 год. в м.Радехів, по вул.Витківській, 10, на території автостанції, керував автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП.

Не погоджуюся із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення суддею норм матеріального і процесуального права під час вирішення справи та прийняття оскаржуваного рішення.

Вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Зазначає, що транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував, оскільки в цей день за кермом автомобіля перебував його колега ОСОБА_2 , який в момент приїзду працівників поліції відлучився. Підтверджує факт відмови від проведення огляду оскільки не керував автомобілем.

Відповідно до суті правопорушення, викладеної в фабулі протоколу № 098111, звинувачення є незрозумілими, адже воно складається, з двох частин: керував з ознаками алкогольного сп`яніння; відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується ОСОБА_1 - у керуванні з ознаками алкогольного сп`яніння, чи у відмові від проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Наголошує, що вжитий у протоколі термін алкотестер «Драгер», без посилання на номер та інші ідентифікаційні відомості, не містить родових ознак приладу та не може слугувати засобом за допомогою якого здійснюється огляд на стан сп`яніння.

Також, за результатом перегляду у судовому засіданні доданих до протоколу відеозаписів, жодним чином не визначається факт керування ним транспортним засобом та наявність сторонніх осіб (свідків) під час спілкування працівників поліції з останнім.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові судом жодним чином не проаналізовано та не надано оцінку поясненням ОСОБА_3 в судовому засіданні та викладеним його письмовим поясненням, в яких останній жодним чином не констатує, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом. Про наведене було озвучено свідком лише після спілкування із ОСОБА_5 .

Окрім цього, працівниками поліції не здобуто та не додано до протоколу доказів на підтвердження обставин керування ним транспортним засобом, а від так вважає, що із врахуванням обґрунтувань наведених вище він мав право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння.

Більше того, суддею в оскаржуваній постанові не констатовано кваліфікацію його дій, що ще раз свідчить про однобокість із обвинувальним ухилом позицію суду під час розгляду справи та прийняття процесуального рішення.

Враховуючи наведені докази і аргументи, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційним судом справа неодноразово призначалась до розгляду: 25.05, 23.06, 16.07 та 04.08.2021, однак ОСОБА_1 та його захисник адвокат Мулявка О.В. в судові засідання жодного разу не з`явились, та не повідомили суду про причини неявки. Належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Окрім цього, ОСОБА_1 було відомо про те, що відносно нього, було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він оскаржив таку постанову в апеляційному порядку.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

У зв`язку, з наведеним, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Мулявки О.В.

Вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №098111 від 04.02.2021, відеозаписах із нагрудних камер працівників поліції; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; висновку лікаря, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі; рапорті працівника поліції; поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу а також у медичному закладі.

Не беруться до уваги доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом автомобіля перебував його колега ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах справи такі дані відсутні. Окрім цього, на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі ОСОБА_1 не надав таких даних, а навпаки відмовився від надання пояснень.

ОСОБА_1 у провину ставиться порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку із керуванням транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, від якого він категорично відмовився.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржив дії працівників поліції апеляційному суду не представлено. Також, не надано доказів того, що за кермом автомобіля перебувала інша особа, а не ОСОБА_1 .

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним, застосовано вірно.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.