КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/8811/19 Постанова винесена суддею Ларіною О.В.
Провадження № 33/824/470/2021
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , захисника Стамбуляк Ю.В., потерпілого ОСОБА_2 та його представника Тарасюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника потерпілого Тарасюка Андрія Васильовича на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Розаліївка Білоцерківського району Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 01 серпня 2019 року, 25 лютого 2019 року о 12 год 00 хв водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Megane Scenic, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Волі, 47 в м. Узин Білоцерківського району Київської області, не врахував дорожню обстановку та виїхав на смугу зустрічного рух, де допустив зіткнення з автомобілем Chery QQ, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, також водій автомобіля Chery QQ, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 отримав незначні тілесні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3(б), 10.1, 12.1, 12.3, 14.2(в) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постановою від 19 серпня 2019 року закрив провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілого, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального закону, просить скасувати постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За позицією апелянта висновок суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 порушень вимог п.п. 2.3(б), 10.1, 12.1, 12.3, 14.2(в) ПДР України та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на неповно з`ясованих обставинах та належним чином не мотивований. Суд дійшов такого висновку, як вважає представник потерпілого, лише на підставі пояснень водія ОСОБА_1 , які повністю суперечать об`єктивним обставинам та матеріалам справи, а саме схемі ДТП, з якої вбачається, що зафіксовані сліди гальмування автомобіля розпочинаються майже на смузі руху по напрямку до м. Кагарлик, що свідчить про те, що водій ОСОБА_1 почав гальмування на своїй смузі руху, а не коли здійснював об`їзд автомобіля Chery QQ. Отже пояснення водія ОСОБА_1 не відповідають дійсності, надані з метою ухилення від відповідальності та спростування свого порушення ПДР України.

Представник потерпілого також вважає, що працівники поліції не порушили жодних норм закону щодо строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки постанову про закриття кримінального провадження винесено слідчим 31 липня 2019 року, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено 01 серпня 2019 року, що повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Крім того, апелянт посилається на те, що ОСОБА_3 , як безпосередній учасник ДТП, є потерпілим, але судом до участі в справі залученим не був, що свідчить про порушення вимог ст. 269, ч. 2 ст. 277-2 КУпАП.

За таких обставин, на думку представника потерпілого, судове рішення не ґрунтується на вимогах ст.ст. 278, 280, 283 КУпАП, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам ДТП.

Апелянт також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, поважність причин пропуску якого обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні дані щодо належного повідомлення потерпілого та його представника про дату і час судового засідання, а про існування судового рішення в цій справі вони дізнались 11 вересня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю можливим поновити представнику потерпілого Тарасюку А.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки з матеріалів провадження слідує, що справу було розглянуто без участі потерпілого та його представника, і твердження апелянта про неналежне їх повідомлення про судове засідання не спростовується матеріалами справи. Водночас в матеріалах справи відсутні достовірні відомості про отримання потерпілим ОСОБА_2 чи його представником Тарасюком А.В. копії постанови раніше 11 вересня 2019 року, при цьому апеляційна скарга була подана до суду 21 вересня 2019 року. За вказаних обставин клопотання представника потерпілого Тарасюка А.В. підлягає задоволенню, а процесуальний строк оскарження судового рішення - поновленню.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника Тарасюка А.В. на підтримку вимог апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_1 та захисника Стамбуляк Ю.В. щодо апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, вислухавши висновки судового експерта автотехніка Степаненка В.В., доходжу висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого Тарасюка А.В. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Як слідує зі змісту постанови, вказуючи про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя послався на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 через допущені працівниками поліції порушення чинного законодавства при оформленні матеріалів провадження, а саме невиконання вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376.

Однак, такий висновок не ґрунтується на вимогах КУпАП та суперечить наявним у справі доказам, яким не надано судом належної оцінки.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою на це особою, без істотних порушень вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи із характеру вчинених дій та їх наслідків, вказівку на порушення ОСОБА_1 конкретних вимог ПДР України та посилання на норму закону, якою передбачена відповідальність за такі дії.

Та обставина, що зазначене в протоколі місце правопорушення не узгоджується з даними, указаними в схемі місця ДТП та протоколах огляду місця ДТП, в частині номера будинку, поблизу якого відбулося зіткнення транспортних засобів, не тягне за собою визнання недопустимим цього доказу або інших доказів у справі і тим більше не є підставою для закриття провадження у зв`язку за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Такі недоліки суд повинен був усунути під час судового розгляду шляхом більш ретельного дослідження всіх доказів у справі та опитування учасників ДТП.

До того ж іншим, окрім протоколу, доказам у справі суд взагалі не дав жодної оцінки, врахувавши виключно позицію ОСОБА_1 , який заперечував свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а потерпілого у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 взагалі не повідомив про місце і час розгляду справи, чим порушив його процесуальні права, передбачені ст. 269 КУпАП, та безпідставно не дослідив його письмові пояснення щодо механізму розвитку ДТП.

Між тим, за результатами апеляційного розгляду є достатні підстави вважати, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за викладених у протоколі обставин, доводиться доказами у справі.

Таким чином судове рішення, як постановлене з істотним порушенням процесуальних норм, без дослідження фактичних обставин правопорушення та оцінки доказів, тобто без дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, виходячи із наступного.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, окрім іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3(б) ПДР України).

Вимогами п. 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За змістом п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

З матеріалів справи слідує, що фактичні обставини ДТП, яка сталася 25 лютого 2019 року близько 12 години по вул. Волі в м. Узин Білоцерківського району Київської області за участі водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досліджувалися в межах кримінального провадження №0000580 від 01 березня 2019 року, де досудове розслідування здійснювалося за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції УНП у Київській області Никорича В.М. від 31 липня 2019 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні водія ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Зі змісту постанови вбачається, що під час досудового розслідування було встановлено порушення водієм ОСОБА_1 низки вимог ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів та спричинення водію ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, але з огляду на ступінь тяжкості отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень слідчий дійшов висновку, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад кримінального правопорушення.

На підставі матеріалів кримінального провадження 01 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Як встановлено апеляційним судом, 25 лютого 2019 року о 12 годині водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Megane Scenic, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху по вул. Волі, 47 в м. Узин Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог п. 2.3(б), 10,1, 12.1, 12.3 ПДР України не врахував дорожню обстановку та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Chery QQ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Такі обставини доводяться даними протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, протоколу огляду місця ДТП від 25 лютого 2019 року, протоколів огляду транспортних засобів від 25 лютого 2019 року, пояснень водія ОСОБА_2 , які в сукупності спростовують версію розвитку механізму ДТП, повідомлену водієм ОСОБА_1 .

Із схеми місця ДТП, де зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП та зафіксовані всі необхідні дані, які дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній, первинний напрямок руху обох водіїв, кінцеве положення після зіткнення тощо, слідує, що ДТП сталася по вул. Волі в м. Узин Білоцерківського району Київської області на зустрічній смузі по напрямку руху обох водіїв, коли водій автомобіля Chery QQОСОБА_2 виконував маневр повороту ліворуч до прилеглої території, а водій автомобіля Renault Megane Scenic ОСОБА_1 здійснив виїзд на зустрічну смугу руху. Контакт автомобілів відбувся передньою правою частиною автомобіля Renault Megane Scenic та передньою лівою частиною автомобіля Chery QQ, про що свідчать характер та локалізація їх механічних пошкоджень, що описані в протоколах огляду транспортних засобів.

Водій ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 25 лютого 2019 року близько 12 години, керуючи автомобілем Chery QQ, він рухався по вул. Волі в м. Узин Білоцерківського району Київської області в напрямку м. Кагарлик. Під`їжджаючи до будинку №47 по вул. Волі, розташованого з лівого боку від нього, зменшував швидкість, оскільки мав намір виконати поворот ліворуч до зазначеного будинку. За 50-70 метрів до виконання цього маневру увімкнув покажчик лівого повороту, в дзеркалі заднього виду побачив, що позаду нього на значній відставні рухається автомобіль Renault Megane Scenic, будь-яких зустрічних транспортних засобів не було, тому він, переконавшись в безпечності виконання маневру, розпочав поворот ліворуч. Коли його автомобіль знаходився на зустрічній смузі руху і майже закінчив маневр, він почув звук, характерний для гальмування, та побачив, як зі смуги руху, що веде в напрямку м. Кагарлик, на нього на великій швидкості рухається автомобіль Renault Megane Scenic, після чого відчув удар в ліву частину свого автомобіля, від чого автомобіль Chery QQ розвернуло і він зупинився.

Такі пояснення ОСОБА_2 узгоджуються з його поясненнями як свідка в кримінальному провадженні №0000580 від 01 березня 2019 року та не суперечать даним схеми ДТП та протоколу огляду місця ДТП.

Щодо механізму ДТП, то водій ОСОБА_1 в суді пояснив, що 25 лютого 2019 року близько 12 години, керуючи автомобілем Renault Megane Scenic, рухався по вул. Волі в м. Узин Білоцерківського району Київської області в напрямку м. Кагарлик. Попереду його автомобіля в попутному напрямку на відстані близько 300-400 метрів рухався автомобіль Chery QQ. Коли він наблизився до цього автомобіля на відстань 200-300 метрів, водій ОСОБА_2 увімкнув покажчик правого повороту, почав зменшувати швидкість та приймати правіше на узбіччя, після чого зупинився. Він ( ОСОБА_1 ) вирішив виконати об`їзд автомобіля, прийняв лівіше та виїхав лівою частиною автомобіля на зустрічну смугу руху. Коли його автомобіль майже порівнявся з автомобілем Chery QQ, водій останнього, не вмикаючи лівого покажчику повороту, різко виконав маневр повороту ліворуч. Намагаючись уникнути зіткнення, він ( ОСОБА_1 ) застосував екстрене гальмування, проте зіткнення уникнути не вдалося, удар прийшовся передньою правою частиною його автомобіля в ліву передню частину автомобіля Chery QQ, після чого автомобілі по інерції понесло вперед та його автомобіль зупинився біля електроопори, розташованої з лівого боку по ходу його руху.

Такі пояснення водія ОСОБА_1 не узгоджуються зі слідовою інформацією, зафіксованою у схемі місця ДТП, з огляду на слід гальмування керованого ним транспортного засобу, довжиною 21,5 м, який починається на смузі руху по напрямку до вул. Заводської, на відстані 0,05 м від вісі проїзної частини та закінчується біля лівого заднього колеса автомобіля Renault Megane Scenic в кінцевому його положенні, тому суд піддає їх сумніву.

У цьому провадженні за зверненням представника потерпілого Тарасюка А.В. залучався судовий експерт Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Степаненко В.В., який за результатами дослідження обставин і механізму ДТП, в межах поставлених перед ним питань, дійшов таких висновків: швидкість руху, що відповідає слідам гальмування залишеним автомобілем Renault Megane на проїзній частині дороги становила близько 61…64 км/год; в даній дорожньо-транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, водій автомобіля Renault Megane ОСОБА_1 повинен був керуватися вимогами п.п. 10.1, 12.4 та п. 34.1.1 «дорожня розмітка» ПДР України, а водій автомобіля Chery QQ ОСОБА_2 - вимогами п. 34.1.1 «дорожня розмітка» ПДР України; з технічної точки зору, дії водія автомобіля Renault Megane ОСОБА_1 не відповідали п.п. 10.1, 12.4 та п. 34.1.1 «дорожня розмітка» ПДР України, а дії водія автомобіля Chery QQ ОСОБА_2 - вимогам п. 34.1.1 «дорожня розмітка» ПДР України; з технічної точки зору, пояснення водія автомобіля Renault Megane ОСОБА_1 щодо вказаного ним механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди є технічно неспроможними; з технічної точки зору, в момент коли водій автомобіля Renault Megane ОСОБА_1 міг сприйняти дорожню обстановку, як небезпечну та застосувати екстрене гальмування, керований ним автомобіль знаходився на смузі руху по напрямку до м. Кагарлик; з технічної точки зору водій автомобіля Renault Megane ОСОБА_1 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем Chery QQ шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та п. 34.1.1 «дорожня розмітка» ПДР України.

Будучи допитаним в суді апеляційної інстанції, судовий експерт Степаненко В.В. підтримав висновок експертного дослідження №12-1/3 від 24 лютого 2020 року та пояснив, що з технічної точки зору, саме невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п.п. 10.1 та п. 34.1.1 «дорожня розмітка» ПДР України перебуває у причинному зв`язку з ДТП та її наслідками.

Крім того, додатково вивчивши наявні у справі світлини, де зображені пошкодження обох транспортних засобів, експерт пояснив, що характер та локалізація механічних пошкоджень автомобілів у сукупності з даними схеми місця ДТП дає підстави для висновку, що поворот ліворуч водій автомобіля Chery QQ розпочав, перебуваючи не на узбіччі дороги, а в межах смуги руху; з технічної точки зору, своїми односторонніми діями водій автомобіля Chery QQ не міг впливати на заданий механізм розвитку ДТП; викладений у протоколі механізм ДТП відповідає, з технічної точки зору, фактичному механізму розвитку ДТП.

З урахуванням того, що дослідження проведено компетентним експертом за відповідним фахом, на підставі сукупності всіх фактичних обставин по справі, за заданими характеристиками, які надають можливість їх оцінки експертом з технічної точки зору, а також за відсутності підстав для сумнівів у правильності надання висновків у поставлених перед експертом питаннях, які є технічно обґрунтованими, висновок експертного дослідження №12-1/3 від 24 лютого 2020 року враховується апеляційним судом як доказ у справі про адміністративне правопорушення. Водночас такий доказ узгоджується з поясненнями водія ОСОБА_2 , письмовими доказами та спростовує пояснення водія ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, доходжу висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводиться належними та допустимим доказами у справі.

З огляду на те, що подія правопорушення відбулася 25 лютого 2019 року, кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, закрито постановою слідчого 31 липня 2019 року, а відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, підлягає закриттю провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

За вказаних обставин апеляційну скаргу представника потерпілого Тарасюка А.В. слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити представнику потерпілого Тарасюку Андрію Васильовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу представника потерпілого Тарасюка Андрія Васильовича задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 року, якою провадження в справі про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення - скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі стосовно нього закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко