КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021року

м. Київ

справа №760/24734/20

провадження № 33/824/1714/2021

Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , а також іншої особи - учасника ДТП ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року у складі судді Педенко А.М.

якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Судом установлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2020 року серія ДПР18 №001386 водій ОСОБА_1 06 листопада 2020 року, керуючи автомобілем марки Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі автомобілю марки Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , під кернуванням ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення з ним, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Разом з тим, оскільки обставини, що викладені на схемі з місця ДТП, та пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спростовують протокол про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2020 року серії ДПР18 №001386, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що вказує на відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 23 лютого 2021 року, тобто з пропущенням строку на апеляційне оскарження, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції; зазначену постану скасувати та ухвалити нову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

На підтвердження пропуску апеляційного строку зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови апелянтом отримано 15 лютого 2021 року, в Єдиному державному реєстрі судових рішень таке рішення оприлюднено 18 лютого 2021 року.

Зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_2 копії повного тексту постанови суду першої інстанції від 01 лютого 2021 року, суд доходить висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Окрім указаного, в обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 06 листопада 2020 року апелянт, керуючи автомобілем Volkswagen Golf, рухався по просп. В. Лобановського в напрямку вул. М. Кривоноса, відповідно до п.п. 10.3, 10.5 ПДР перестроївся у крайню праву смугу для здійснення повороту праворуч на паркінг магазину Новус.

Стверджує, що водій ОСОБА_1 , який рухався із прилеглої території, не виконав вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» та допустив зіткнення із транспортним засобом під керуванням апелянта.

Вважає, що судом першої інстанції не надано уваги доводам ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 мав керуватися, окрім п. 16.11 ПДР, в першу чергу п.п. 10.1, 10.2 ПДР (виїзд з прилеглої території).

Також зазначає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, мала керуватися встановленими на виїзді з прилеглої території знаками, зокрема знаком 2.1 «Дати дорогу», та пропустити усі транспорті засоби, що рухаються по дорозі, у тому числі і апелянта.

Звертає увагу суду на те, що міркування ОСОБА_1 про те, що в правій смузі мають рухатися виключно маршрутні транспортні засоби на момент ДТП були непередбаченими та необґрунтованими, оскільки на виїзді у місці аварії дорожній знак 5.10.2 «Виїзд на дорогу зі смугою руху для маршрутних ТЗ» відсутній.

Вказує на те, що, відповідно до схеми ДТП, транспортний засіб Volkswagen Golf розміщено паралельно горизонтальній розмітці, отже ОСОБА_1 допустив зіткнення із автомобілем Nissan, який рухався, а не перелаштовувався у праву смугу.

Стверджує, що жодних доказів, які підтверджували б відсутність вини водія ОСОБА_1 , окрім пояснень останнього, суду не надано.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

29 березня 2021 року ОСОБА_1 було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2020 року серія ДПР18 №001386 убачається, що водій ОСОБА_1 06 листопада 2020 року, керуючи автомобілем марки Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі автомобілю марки Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення з ним, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, згідно п.п. 16.11 ПДР він, як водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, на перехресті рівнозначних доріг повинен був дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі. А тому, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, ОСОБА_1 переконався в тому, що права крайня смуга вільна та почав рух. Автомобіль ОСОБА_2 з`явився зненацька, оскільки останній перестроювався у крайню праву смугу із середньої полоси, що в даному місці заборонено, чим спровокував ДТП.

Отже, за умови дотримання ОСОБА_2 правил дорожнього руху, проїзні частини, по яких рухалися транспортні засоби ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не мали перехрещення.

Особисто ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що здійснив перестроювання із середньої смуги в крайню праву заздалегідь до наступного за тим, з якого виїхав ОСОБА_1 , повороту на з`їзд на другорядну дорогу.

Зважаючи на викладене та виходячи з наданих пояснень водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , фотокарток з місця ДТП, схеми з місця ДТП та враховуючи схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що невідповідностей вимогам п.п. 16.11 ПДР України в діях водія ОСОБА_1 не встановлено, оскільки водій ОСОБА_2 , виконавши маневр, а саме перестроювання в праву крайню полосу для руху міського автотранспорту, спровокував ДТП.

Отже, обставини, викладені на схемі з місця ДТП, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надані в тому числі і в апеляційній інстанції, спростовують відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2020 року серії ДПР18 №001386.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані по справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено «31» березня 2021 року.

Суддя В.А. Кравець