Справа №443/999/21
Провадження №3/443/513/21
ПОСТАНОВА

іменем України

04 серпня 2021 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого крановщиком м. Львів «Стрім»,

за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 105339 від 04.06.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, останній 04.06.2021 близько 17 год 28 хв в м. Ходорів по вул. Львівській, 62, Стрийського району Львівської області, керував автомобілем Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку скоївши ДТП, а саме здійснив наїзд на електроопору, після чого місце пригоди залишив. Своїми діями вчинив правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. Додатково пояснив, що в 17:00 год він вийшов з роботи, перед тим пройшовши освідування на стан алкогольного сп`яніння. Сів у свій автомобіль. Під час руху у нього вистрілило колесо у зв`язку із чим він в`їхав в електричний стовб, отримавши пошкодження лівої руки та ноги, в результаті чого у нього почалась кровотеча. Приблизно через п`ять хвили після ДТП його співробітники, які рухались позаду нього, надали йому першу медичну допомогу та доставили в медичний заклад для надання невідкладної медичної допомоги, де йому було накладено шви на ушкодженні місця. Ствердив, що за інших обставин місце ДТП не залишав би.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду поясни, що він працює разом із ОСОБА_1 . Приблизно через 5 хв, після того як ОСОБА_1 поїхав з роботи він також поїхав в напрямку м. Львів. По дорозі у м. Львів побачили ДТП. В автомобілі перебував ОСОБА_1 , який був у крові та потребував невідкладної медичної допомоги у зв`язку з отриманими травмами. З метою надання невідкладної медичної допомоги було прийнято рішення про доставлення ОСОБА_1 у медичний заклад. Працівників поліції на місці ДТП не було. ОСОБА_1 був тверезий, оскільки перед початком робочого дня та після завершення вони проходять освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Аналогічні покази в судовому засіданні в якості свідка дав ОСОБА_3 .

Згідно довідки виданої ПП «Західний Буг» ОСОБА_1 є працівником ТзОВ «Стрім-Львів» та у період роботи 04.06.2021 виконував роботи на території ПП «Західний Буг» та проходив контроль на алкотестері при вході на територію о 08:00 год та при виході о 17:15 год, результат тесту негативний.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду № 686/5225/17 від 21.12.2018.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні,

Згідно п. 2.10 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад).

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 допитаних в судовому засіданні, ОСОБА_1 залишив місце ДТП, яке відбулося 04.06.2021, з метою потрапляння у медичний заклад, оскільки в результаті ДТП отримав тілесні пошкодження, а відтак такі дії суд розцінює, як дії вчинені в стані крайньої необхідності, оскільки ОСОБА_1 уникав більшої небезпеки для свого життя та здоров`я.

Факт надання медичної допомоги підтверджується заключенням лікарсько-консультативної комісії від 02.08.2021 № 22 виданого КНП «Бібрська міська лікарня» Бібрської міської ради та випискою з медичної картки амбулаторного хворого, згідно яких ОСОБА_1 був доставлений в медичний заклад з рваними ранами лівого передпліччя в в/з та лівій гомілці, де йому було зроблено ПХО та накладено шви.

Беручи до уваги, що небезпека за викладених вище обставин була дійсною та не могла бути усунута іншими засобами, суд робить висновок, що водій ОСОБА_1 відповідно до ст. 17 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності.

Отже, ураховуючи сукупність доказів та встановлених у справі обставин, суд робить висновок про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку із вчиненням особою дії в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.ст.247,283-287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП у зв`язку з вчиненням дії особою у стані крайньої необхідності закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р.Г. Равлінко