Справа № 397/402/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2021 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого-судді Івченка П.О.,

за участю секретаря судового засідання Волошаненко М.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю учасників судового провадження:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

23.05.2021 о 10:30 год. в с. Омельгород по вул. Попова, 5 Олександрівського району Кіровоградської області ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом НОМЕР_1 водієві ОСОБА_2 , який в с. Бірки по вул. Центральна, 38 Олександрівського району керував транспортним засобом ГАЗ 3110 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» 3566 із застосуванням відеофіксації на службову бодікамеру, проба позитивна 2,04 % проміле алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9Г ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину не визнав, просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Посилався на те, що автомобіль йому не належить, власником є його батько та саме він у телефонній розмові зі ОСОБА_2 дозволив йому використати автомобіль. Також зазначив, що він не знав про те, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також зазначив, що він не має водійського посвідчення, а тому автомобілем не користується, при цьому батько йому дає автомобіль для його ремонтування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, переглянувши відеозапис, який наданий працівниками поліції, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 107169 від 23.05.2021, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 1);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , згідно яких 23.05.2021 о 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 дозволив йому керувати транспортним засобом автомобілем ГАЗ 3110 д.н.з. НОМЕР_1 та що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння (а.с.2);

- відеозаписом, наданим працівниками поліції, яким встановлено факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 та його перебування в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показами приладу «Драгер» - 2,04 % проміле, з результатом якого водій ОСОБА_2 погодився(а.с. 5).

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», допуском до керування транспортним засобом особи, яка перебуває у стані сп`яніння або не має права ним керувати, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма під час руху, невідсторонення водія від керування тощо.

Відповідно до п. 27 вказаної Постанови, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАПне має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт передачі ОСОБА_1 керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», на що останній погодився та його пройшов, за наслідками чого встановлено факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння (результат огляду 2,04 % проміле алкоголю в крові), із результатом якого останній погодився, що зафіксовано на службову бодікамеру працівника поліції.

Проведений аналіз доказів по справі змушує суд критично відноситися до пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданих в судовому засіданні щодо того, що він не є власником транспортного засобу, і розцінює їх, як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вказане спростовується долученим відеозаписом правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 придбав транспортний засіб у свого батька, але не перереєстрував його; саме він надав допуск до керування транспортним засобом ОСОБА_2 , не намагався відсторонити останнього від керування транспортним засобом.

Навіть якщо припустити, що ОСОБА_1 дійсно не є власником автомобіля ГАЗ 3110, однак його батько дав цей транспортний засіб саме ОСОБА_1 , який в подальшому надав доступ до автомобіля, шляхом надання ключів від нього та при цьому під час руху автомобіля перебував на пасажирському сидінні, а тому з урахуванням наведених вище вимог як ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка не містить вказівки на те, що суб`єктом даного правопорушення може бути лише власник транспортного засобу, що підтверджується і роз`яснення постанови Пленуму ВСУ, вказаний факт не може слугувати підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутності обов`язкової її складової, як суб`єкта адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9Г ПДР України, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказане зафіксовано на відеозаписі, який міститься в матеріалах справи та був переглянутий в судовому засіданні судом.

Також суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 з приводу того, що він не знав про перебування ОСОБА_2 в стані сп`яніння, оскільки в останнього виявлено наявність 2.04 % проміле алкоголю в крові, що перевищує більше ніж у 10 разів допустиму норму (0.2 % проміле алкоголю в крові).

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України"(ЗаяваN63566/00) від 18 липня 2006 року, у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» за заявою №4909/04 від 10 лютого 2010 року нагадав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Тож згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи вищевикладене, обставини правопорушення, особу правопорушника, суд уважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, яке є безальтернативним та у даному випадку буде справедливим, необхідним для виправлення та попередження вчинення порушником нових адміністративних правопорушень, в тому числі і аналогічних.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративні правопорушення у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення та становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, 130, 279-280, 283-285, 289 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Штраф необхідно сплатити на рахунок: код отримувача ГУК в Кіровоградській області /тг с-ще Олександрівка/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ):37918230, МФО 899998, рахунок отримувача UA0011549, код класифікації доходів бюджету - 21081100, «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови. У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова буде направлена для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Роз`яснити правопорушнику, що на підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок, який необхідно сплатити на рахунок: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783,банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова судді може бути оскарженою до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Олександрівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя: /підпис/ П.О.Івченко

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2021 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області П.О.Івченко

Копію засвідчено «___»________________2021 року.