Справа № 304/233/21 Провадження № 3/304/148/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ковач М.Ф.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, приватного підприємця,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

25 лютого 2021 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 000513 від 21 лютого 2021 року за частиною першою статті 184 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що остання 20 лютого 2021 року близько 22 години 00 хвилин неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання втекла з дому, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 20 лютого 2021 року близько 21 години 00 хвилин вона разом з чоловіком та донькою були вдома. Донька повідомила їй, що йде чистити зуби. Після чого, приблизно через 10 хвилин, така не повернулась і тоді вона пішла подивитись що робить донька. Однак її вже не було вдома. Потім вона почала шукати таку, вийшла на вулицю і подзвонила старшій доньці ОСОБА_3 , якій розповіла про вказану ситуацію, і остання приїхала з м. Ужгород до неї додому. Тоді вони разом почали їздити по сусідніх селах, однак доньки ОСОБА_1 ніде не було. Також показала, що 21 лютого 2021 року близько 08 години 00 хвилин вона зателефонувала до органів поліції. Зазначила, що донька пішла ночувати до бабусі, однак нікому не повідомила про це. Пояснила, що хвилювалася за дитину, однак ніколи не ухилялася від догляду за нею.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що пішла до своєї бабусі. При цьому нікому не сказала про це. Свою матір не повідомила, оскільки її мобільний телефон розрядився та вимкнувся. Прокинувшись та включивши телефон, вона вийшла з будинку, де на неї вже чекали працівники поліції, які запросили її до відділення поліції для надання пояснень. В свою чергу, бабуся не повідомила її матір про те, що вона в неї, оскільки в такої немає мобільного телефону. Щиро жалкує, що так сталося. Зазначила, що більше такого не повториться. Повідомила, що мама завжди турбується про неї належним чином.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 000513 від 21 лютого 2021 року; заяву ОСОБА_1 про прийняття міри для розшуку її доньки; письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; копію паспорта особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Оцінюючи зазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя враховує таке.

Частина перша статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:

?не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання;

?не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення;

?не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей;

?не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі;

?не виявляють інтересу до її внутрішнього світу;

?не створюють умов для отримання нею освіти.

У цьому ж пункті згаданої Постанови Пленуму ВСУ вказано, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо аналізувати зміст ч. 1 ст. 184 КУпАП, то ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

У даній конкретній ситуації дії ОСОБА_1 суд не може оцінити як ухилення від виховання дитини, оскільки остання відразу після того, як зрозуміла, що донька пішла з дому, вчинила всі дії, які необхідно вчинити: поїхала шукати дитину, покликала на допомогу старшу доньку, яка приїхала з м. Ужгород, та, врешті решт, викликала поліцію, коли не змогла самостійно знайти доньку. Вказані дії можуть свідчити про турботу та належне ставлення до своїх батьківських обов`язків, а також не можуть свідчити про свідоме нехтування своїми обов`язками. Єдиний випадок, коли донька пішла з дому до бабусі, не сповістивши батьків, не може слугувати підставою для висновку про ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Такі докази не повинні викликати у судді сумніви.

За таких обставин, враховуючи відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували невиконання ОСОБА_1 обов`язків, що визначені у ст. ст. 150, 180 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», відтак суд не вбачає у діях останньої складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП - ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суддя дійшла висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав, керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 184, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення № 304/233/21 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Гевці В. М.