Номер провадження: 33/813/344/21
Номер справи місцевого суду: 947/2856/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Журавльова О.Г., за участі секретаря судового засідання Янковської Ю.Л., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Згоди О.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Згоди О.О., в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. на користь держави.

Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 09.01.2021 о 09 год., в м. Одесі по вул. Варненській, буд. №19-А, він керував автомобілем марки «ВАЗ 21213», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, після чого від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох понятих у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з прийнятим рішенням, захисник Згода О.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

В апеляційній скарзі захисник зазначив, що вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:

1)положення ст. 130 КУпАП не викладено в редакції, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських засобів, що знижують їх увагу та швидкість руху, оскільки спочатку була введена кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України, а в подальшому 03.07.2020 її було скасовано, підтвердженням чого є відомості з офіційного порталу Верховної ради України, та судом надане не вірне тлумачення зазначеним обставинам, а працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 порушено вимоги ч. 1 ст. 9 КУпАП, оскільки був відсутній закон, що передбачає адміністративну відповідальність за дані дії;

2)судом не враховано, що працівниками поліції порушено п. 7 Розділу І «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України за №1452/735 від 09.11.2015 та не запропоновано ОСОБА_1 проведення на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, при цьому ОСОБА_1 зазначив, що запізнюється на роботу та готовий відвідати медичний заклад після відвідування місця роботи;

3)працівники поліції не відсторони ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що не враховано судом першої інстанції.

Посилаючись на зазначені доводи, захисник Згода О.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції від 09.02.2021, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Окрім того, захисник вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у допиті свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості понятих при складенні адміністративного протоколу, та в апеляційній скарзі заявив клопотання про їх допит в суді апеляційної інстанції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Згода О.О. наполягали на вимогах апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Дослідивши доводи апеляційної скарги захисника Згоди О.О., поданої в інтересах ОСОБА_1 та докази у справі, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, були повторно досліджені докази, а саме:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072859 від 09.01.2021 (а.п. 2);

-довідка від 12.01.2021 про те, що ОСОБА_1 протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 1);

-письмові поясненнями свідка ОСОБА_2 від 09.01.2021, який пояснив, що 09.01.2021 приблизно о 09 год. 15 хв. був запрошений працівниками поліції в якості свідка того, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (а.п. 3);

-аналогічні письмові поясненнями свідка ОСОБА_3 від 09.01.2021 (а.п. 4).

Як вбачається зі змісту протоколів серії ДПР18 №072859 від 09.01.2021 ОСОБА_1 під підпис роз`яснено положення ст. 63 конституції України та ст. 268 КУпАП, та який підписав вказаний протокол, будь-яких пояснень та зауважень до протоколу останній не вніс та окремо поясненнями не виклав, зауважень з приводу порушень щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072859 від 09.01.2021, або упередженості залучення в якості понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зазначив.

При цьому, захисник, заявляючи клопотання щодо виклику і допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції не вказав переконливих доказів того, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи містять суперечності, або не відповідають обставинам, викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072859 від 09.01.2021, або є перекрученими. Будь-яких доводів про необхідність виклику зазначених свідків захисником в апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі щодо допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд першої інстанції відобразив в мотивувальній частині постанови від 09.02.2021, відмовляючи захиснику у задоволенні аналогічного клопотання, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, та вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив таке клопотання.

При цьому, щодо факту не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після складання протоколу про адміністративне правопорушення, що на думку захисника не враховано судом першої інстанції, є голослівними, оскільки суд першої інстанції відобразив зазначені обставини, в тому числі зазначив, що такі обставини не мають відношення щодо фактів та обставин, які встановлюються під час розгляду по суті.

Апеляційний суд бере до уваги доводи апеляційної скарги з даного приводу, однак вважає, що вони не вплинули на обставини, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072859 від 09.01.2021 та не є такими, що можуть бути підставою скасування судового рішення з огляду на відсутність складу правопорушення, оскільки останній полягає у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що й було вчинено ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог п. 7 Розділу І Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та не проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, апеляційний суд зазначає.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Згідно з п.п. 2-7 Розділу ІІ Інструкції, огляд на стан алкогольного сп`яніння водіїв транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. При цьому, захисник посилається в апеляційній скарзі саме на порушення поліцейським п. 7 Розділу ІІ Інструкції, який звучить як «Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові».

При цьому п. 12 Розділу ІІ Інструкції визначений порядок щодо перевірки водіїв на наявність ознак наркотичного сп`яніння, а саме: «У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я».

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , він був складений за відмову від проходження ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння, що й було підтверджено понятими, а також не заперечується самим ОСОБА_1 в поясненнях, наданих до Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 (а.п. 19).

З огляду на що працівниками поліції не порушено вимоги Інструкції, а доводи захисника з даного приводу спростовані під час апеляційного розгляду скарги.

Посилання захисника Згоди О.О. на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але запропонував це зробити після відвідування місця роботи, не підтверджено матеріалами справи, поясненнями свідків, змістом протоколу про адміністративне правопорушення, де відсутні будь-які зауваження до протоколу, а також тим, що в протоколі серії ДПР18 №072859 від 09.01.2021 зазначено, ОСОБА_1 не працює.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Водночас, відповідно до п. 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З приводу доводів захисника Згоди О.О. щодо відсутності в ст. 130 КУпАП відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, оскільки спочатку була введена кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України, а в подальшому 03.07.2020 її було скасовано, апеляційний суд зазначає наступне.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII (далі Закон 1) стаття 130 КУпАП була викладена в новій редакції.

Також підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону 1 Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1.

Однак, згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року №720-IX (далі Закон 2) підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону 1 виключений.

Також, згідно з підпунктом 2 пункту 117 Закону 2 підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону 1 виключений.

Відповідно до розділу ІІ Закону 2 Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року№2617-VIII.

Тобто, Законом №720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію ст. 130 КУпАП, яка існували на момент набрання чинності Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, отже, суд застосовує чинну редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною як на день вчинення правопорушення так і на день розгляду справи».

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Частиною 4 зазначеної норми визначають, що зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.

Доводи захисника з приводу відсутності відомостей на офіційному порталі Верховної ради України щодо наявності відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння станом на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а також на момент постановлення рішення судом першої інстанції, апеляційний суд звертає увагу захисника на обставини викладені вище, а також те, що зміни, викладені в Законі №720-IX від 17 червня 2020 року, набули чинності 03.07.2020, а відомості зазначені на офіційному сайті Верховної ради України в розділі «Законодавство», в якому міститься Кодекс України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984, в частині викладення ст. 130 станом на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, викладена без врахування змін, внесених Законом №720-IX від 17 червня 2020 року, а лише з врахуванням змін в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018, що не скасовує набрання чинності самого Закону №720-IX від 17 червня 2020 року, який набрав чинності 03.07.2020. Тобто, відомості на сайті Верховної ради України не приведені у відповідність із законом, який набрав чинності та не вказує на відсутність норми, яка передбачає адміністративну відповідальність за дії, що поставлені у провину ОСОБА_1 .

Тому, посилання апелянта стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

Більш того, апеляційний суд вважає, що повторно дослідженими під час апеляційного розгляду скарги захисника Згоди О.О. доказами, які є належними та допустимими, підтверджено наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та судом першої інстанції були враховані обставини, визначені ст. 23, 33, 36 і відносно ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення відповідно до вимог КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_1 та його захисником до суду апеляційної інстанції не надано.

З огляду на відсутність будь-яких належних доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається захисник Згода О.О. в інтересах ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, суд розцінює як такі, що дані ним з метою ухилення від відповідальності останнього та накладення стягнення, вони не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються повністю матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Доводи захисника щодо закриття провадження по справі, апеляційний суд вважає необґрунтованим оскільки постановою суду першої інстанції в діях ОСОБА_1 встановлена наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено відповідне стягнення в межах строку передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Отже апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційну скаргу захисника Згоди О.О. в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Згоди О.О., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов