Справа №201/6523/21
Провадження № 3/201/3508/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює директором художнім керівником Міського комунального закладу «Дніпровський міський театр ляльок «Театр актора і ляльки» ДМР, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якого складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

02.07.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшла справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 598 від 24.06.2021р. вбачається, що розпорядженням міського голови № 2-28/2-рк від 28.02.2018р., ОСОБА_1 призначено за контрактом на посаду директорахудожнього керівника Міського комунального закладу «Дніпровський міський театр ляльок «Театр актора і ляльки» ДМР на термін з 28.02.2018р. по 28.02.2023р. ОСОБА_1 , як директор-керівник закладу, наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, і є посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією. Відповідно до наказу № 42-к від 30.11.2016р. ОСОБА_2 з 01.12.2016р. прийнята на посаду актора-ляльковода, провідного майстра сцени Дніпровського міського театру ляльок. З актового запису № 1 від 16.03.2012р. в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян вбачається, що зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , тобто з 28.02.2018р. безпосереднім керівником останньої є її чоловік ОСОБА_1 24.07.2020р. за № 23-К був виданий наказ по Дніпровському міському театру ляльок «Про надання працівникам театру матеріальної допомоги до відпусток у серпні 2020р.» згідно п. 3.13 р. ІІІ надано грошову матеріальну допомогу на оздоровлення співробітникам закладу, серед яких є і ОСОБА_2 . Отже, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора-художного керівника МКЗК «Дніпровський міський театр ляльок «Театр актора і ляльки» ДМР, знаходячись на робочому місці, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видав наказ від 24.07.2020р. № 23-К «Про надання працівникам театру матеріальної допомоги до відпусток у серпні 2020р.» відносно дружини ОСОБА_2 , яким самостійно визначив розмір зазначеної виплати, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Самойленко Т.В. (діє на підставі ордеру серія АЕ № 1080858 від 13.07.2021р.) вину у інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнали та пояснили, що ОСОБА_1 не є безпосереднім керівником ОСОБА_2 , що підтверджується положенням посадової інструкції (пункт 1.4), Наказом від 02.01.2018р. за № 02 «Про визначення безпосереднього керівника акторів-ляльководів та звукорежисера театру та встановлення порядку застосування заходів заохочень, преміювання, дисциплінарних стягнень». Щодо матеріальної допомоги, яка була виплачена працівникам театру на оздоровлення до відпусток у серпні 2020р., зазначили, що виплата цієї допомоги передбачена Постановою КМУ № 1298 від 30.08.2002р. «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» (п.п. б п. 4), Наказом Міністерства культури України № 745 від 18.10.2005р. «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» (п.п. б п. 3), а також п. 3.13 Колективного договору театру. Така матеріальна допомога виплачується всім працівника театру один раз на рік на підставі особистих заяв працівників до їх відпусток та в межах кошторису театру. При винесенні Наказу від 24.07.2020р. № 23-К «Про надання працівникам театру матеріальної допомоги до відпусток у серпні 2020р.» ОСОБА_1 керувався положеннями чинного законодавства України, Статуту та Колективного договору, в своїх діях не вбачав та не вбачає наявності реального конфлікту інтересів. ОСОБА_1 та його представник просили закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу в його діях адміністративного правопорушення.

Прокурор Білень А.І. вважала, що наявні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, посилаючись на достатність доказів винуватості. Вважала, що ОСОБА_1 вчиняв дії щодо надання матеріальної допомоги до відпусток у серпні 2020року в умовах реального конфлікту інтересів. Просила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення прокурора Білень А.І., Фетісова В.В., його представника, ознайомившись з письмовими поясненнями ОСОБА_1 та прокурора, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність особи за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП наступає у разі вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017р. № 223-943/0/4-17 зазначено, що при розгляді справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП (вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів) суди мають враховувати необхідність наявності фактів, встановлення яких має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Вищий Спеціалізований Суд України роз`яснив, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, по-перше, що приватний інтерес наявний, по-друге, що він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, що така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, а приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її представницькими повноваження можуть не суперечити один одному.

Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Як встановлено, ОСОБА_1 , будучи директором - художнім керівником Міського комунального закладу культури «Дніпровський міський театр ляльок «Театр актора і ляльки» ДМР, діючи відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1298 від 30.08.2002р «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» (п.п. б п. 4), Наказу Міністерства культури України № 745 від 18.10.2005р. «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» (пп. б п. 3), а також п. 3.13 Колективного договору театру, видав наказ № 23-К від 24.07.2020р. «Про надання працівникам театру матеріальної допомоги до відпусток у серпні 2020р.», згідно з яким всі працівники театру, в тому числі і його дружина - ОСОБА_2 , отримали матеріальну допомогу на оздоровлення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що надання матеріальної допомоги на оздоровлення своїй дружині ОСОБА_2 свідчить про надання ОСОБА_1 певних матеріальних привілеїв їй, що є свідченням реального конфлікту інтересів.

Разом з тим, таке твердження оцінюється критично, з огляду на наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1298 від 30.08.2002р. «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», Наказу Міністерства культури України від 18.10.2005р. № 745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» та п. 3.13 Колективного договору від 18.01.2019р. МКЗК «Дніпровський міський театр ляльок «Театр актора і ляльки» ДМР, працівникам надається матеріальна допомога, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік.

Виплата матеріальної допомоги проводиться за рахунок бюджетних асигнувань, передбачених у кошторисі на рік або з власних доходів театру залежно від наявних коштів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , будучи директором-художнім керівником МКЗК «Дніпровський міський театр ляльок «Театр актора і ляльки» ДМР, діючи відповідно до положень визначених вище нормативно-правових актів, видав наказ №23-К від 24.07.2020р., яким працівникам театру, в тому числі актору ляльководу провідному майстру сцени - ОСОБА_2 , надав матеріальну допомогу на оздоровлення до відпустки у серпні 2020р. у розмірі 50% посадового окладу за рахунок бюджетних коштів в межах кошторисних призначень.

Таким чином, дії ОСОБА_1 щодо видачі наказу № 23-К від 24.07.2020р. не свідчать про наявність суперечностей між його приватними інтересами (як чоловіка ОСОБА_2 ) та службовими повноваженнями (як директора-художнього керівника комунального закладу), і не впливають на об`єктивність або неупередженість при прийнятті рішення щодо надання матеріальної допомоги на оздоровлення до відпусток, оскільки таке право встановлене на законодавчому рівні для всіх працівників театру відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 1298 від 30.08.2002р. «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», Наказу Міністерства культури України від 18.10.2005р. № 745 «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки», і всі особи, без виключень, які зазначені в наказі № 23-К від 24.07.2020р., отримали таку допомогу у розмірі, який є єдиним для усіх. Отже, відсутній реальний конфлікт інтересів.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести, що в діях особи є умисел на вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, оскільки він виконував вимоги нормативно-правових актів, обов`язкові для застосування, які встановлюють матеріальну допомогу на оздоровлення до відпусток.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, слід дійти до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП

На підставі викладеного та керуючись ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», листом Вищого Спеціалізованого Суду України «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017р. № 223-943/0/4-17, ч. 2 ст. 172-7, ст.ст. 9, 10, 11, 247, 283-285, 287 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА

Провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ткаченко Н.В.