КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/1816/21 Суддя 1 інстанції - Сазонова М.Г.
Провадження № 33/824/1818/2021 Доповідач-суддя Матвієнко Ю.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Твердохліба Максима Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становив 10 200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 об 11 год. 00 хв. 31.12.2020 року за адресою: м. Київ, вул. С.Стальського, 29, керував транспортним засобом «Suzuki Swift», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поблідніле обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Твердохліб М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі.

Обгрунтовуючи скаргу, адвокат посилався на те, що протокол складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі є незрозумілою фабула звинувачення водія в зв`язку із тим, що звинувачення складається з двох частин: керування з ознаками наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, у протоколі не зазначено марку модель автомобіля та його державний номерний знак.

Згідно вимог закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення, який згідно ст. 251 КУпАП є джерелом доказів у справі.

Виходячи з вищевикладеного, протокол про адміністративне правопорушення, складений 31.12.2020 року на ОСОБА_1 , є неналежним та недопустимим доказом у справі.

Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в кабінеті КП КМКНЛ «Соціотерапія», а це за нього зробив співробітник поліції, що підтверджує відеозапис.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що у судді не було правових підстав визнавати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Твердохліба М.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №015744 від 31.12.2020 року, розписка про залишення транспортного засобу ОСОБА_1 , письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , диск з відеозаписом, направлення до КП КМКНЛ «Соціотерапія» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення. При цьому об`єктивна сторона останнього полягає саме у відмові від проходження зазначеного огляду.

Відповідно до п. 6 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом ДПР 18 №015744 від 31.12.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , диском з відеозаписом, направленням до КП КМКНЛ «Соціотерапія» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги адвоката про незрозумілість фабули звинувачення водія спростовуються змістом протоколу, з якого чітко вбачається, що відносно ОСОБА_1 протокол складено саме за відмову останнього від проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, і саме цей факт підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх поясненнях (а.с.3, 4).

Необгрунтованими є і доводи апеляційної скарги про незазначення у протоколі марки та державного номерного знака автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , оскільки в графі протоколу «Транспортний засіб» зазначено марку автомобіля «Suzuki Swift», а в графі «Номерний знак» зазначено « НОМЕР_1 », що спростовує доводи апелянта у цій частині (а.с.1).

Відхиляються апеляційним судом і доводи апелянта про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і який протокол підписав без будь - якого зазначення про незгоду з ним, а в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» зазначив, що у нього не було часу на здачу аналізів. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі також не вказав.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, підтримавши пояснення, надані у суді першої інстанції та зазначивши при цьому, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, пояснення ОСОБА_1 з приводу того, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутні в кабінеті КП КМКНЛ «Соціотерапія» при відмові ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, засвідчивши даний факт своїми підписами.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга захисника Твердохліба М.М. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Твердохліба Максима Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко