Справа № 524/200/21
Провадження 3/524/437/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Олейнікова Г.М., розглянувши адміністративний матеріал, який поступив із Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №018088 від 09.01.2021 року зазначено, що 09.01.2021 року о 17 годині 22 хвилин у м.Кременчуці, по вул.Театральній, 21 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai IX35 державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений на вимогу поліцейського, після чого вживав алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №20 від 09.01.2021 р.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому просить суд справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.4 ст.130 КУпАП розглянути без його участі, оскільки особисто з`явитися в судове засідання не має можливості за станом здоров`я. Вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнає, просить провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Згідно зі ст. 268 ч.2 КпАП України суд вважає розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , оскільки його явка до судового засідання не є обов`язковою.

Суд дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків :

Відповідно до ст.. 130 ч.4 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

У п.2.10 «є» Правил дорожнього руху України зазначено , що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з Розділом1 п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зазначено , що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу 1 Інструкції вказано , що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №018088 від 09.01.2021 року зазначено, що 09.01.2021 року о 17 годині 22 хвилин у м.Кременчуці, по вул.Театральній, 21 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai IX35 державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений на вимогу поліцейського, після чого вживав алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №20 від 09.01.2021 р.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив суду, що 04.01.2021 року при патрулюванні ним було виявлено транспортний засіб, водій якого порушив вимоги дорожнього знаку 3.21 ПДР України «Проїзд заборонено». Ним було зупинено транспортний засіб, здійснювалася відео фіксація, під час розгляду справи у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Під час спілкування водій розпочав рух та залишив місце зупинки без дозволу працівника поліції. При переслідуванні наздогнати автомобіль не виявилося можливим. Через деякий час водій повернувся на місце події та повідомив, що вживав алкогольні напої після зупинки. Відомостей про те, що ОСОБА_1 був причетний чи вчинив дорожньо-транспортну пригоду, у нього не має.

У пункті 2.10 «є» Правил дорожнього руху України як вище зазначив суд законодавцем чітко встановлена підстава коли водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки), а саме це причетність додорожньо-транспортної пригоди , але адміністративний матеріал не містить докази того , що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 причетний до дорожньо-транспортної пригоди.

Суд приходить до висновку, що існує правова колізія між диспозицією статті 130 ч.4 КУпАП та пунктом 2.10. «є» Правил дорожнього руху України , який вміняється ОСОБА_1 , а саме диспозиція статті 130 ч.4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, а пункт 2.10. «є» Правил дорожнього руху України передбачає, що тільки у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях "Єлоєв проти України" від 06 листопада 2008 року, "Фельдман проти України" від 08 квітня 2010 року, "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу "якості закону". В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Також , як вбачається із усталеної практики Європейського суду з прав людини відносно проваджень у справах про адміністративні правопорушення поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а оскільки посадовою особою Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.. 130 ч.4 КУпАП за порушення пункту 2.10 «є» Правил дорожнього руху , то судовий розгляд справи здійснюється судом лише стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і лише в межах суті адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення.

В силу положень п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив,що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовою особою, яка складала протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих , належних та допустимих доказів винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.4 КУпАП .

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин , враховуючи , що в ході судового розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а всі сумніви тлумачаться на користь особи , провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.130 ч.4 , 247 ч.1п.1, 283, 284 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.. 130 ч.4 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником в Полтавський апеляційний суд ,через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуючий суддя: