Справа №201/6522/21
Провадження № 3/201/3507/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює директором художнім керівником Міського комунального закладу «Дніпровський міський театр ляльок «Театр актора і ляльки» ДМР, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якого складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

02.07.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшла справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 596 від 24.06.2021р. вбачається, що розпорядженням міського голови № 2-28/2-рк від 28.02.2018р., ОСОБА_1 призначено за контрактом на посаду директорахудожнього керівника Міського комунального закладу «Дніпровський міський театр ляльок «Театр актора і ляльки» ДМР на термін з 28.02.2018р. по 28.02.2023р. ОСОБА_1 , як директор-керівник закладу, наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, і є посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією. Відповідно до наказу № 42-к від 30.11.2016р. ОСОБА_2 з 01.12.2016р. прийнята на посаду актора-ляльковода, провідного майстра сцени Дніпровського міського театру ляльок. З актового запису № 1 від 16.03.2012р. в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян вбачається, що зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Тобто з 28.02.2018р. безпосереднім керівником останньої є її чоловік - ОСОБА_1 . Таким чином, перебуває на посаді директора-художнього керівника МКЗК «Дніпровський міський театр ляльок «Театр актора і ляльки» ДМР та будучи згідно п.п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, знаходячись на робочому місці, в порушення вимог ст. 28 цього Закону перед підписанням наказу № 39-К від 30.11.2020р. «Про преміювання працівників театру за роботу у листопаді 2020р.» відносно близької дружини ОСОБА_2 , яка займала посаду актора ляльковода, провідного майстра МКЗК «Дніпровський міський театр ляльок «Театр актора і ляльки» ДМР не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів уповноважений орган, а саме Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.172-7 КУпАП.

У наданих 22.07.2021р. письмових поясненнях ОСОБА_1 свою вину не визнав, посилався на те, що безпосереднім керівником його дружини є головний режисер, що підтверджується положенням посадової інструкції (пункт 1.4), Наказом від 02.01.2018р. за № 02 «Про визначення безпосереднього керівника акторів-ляльководів та звукорежисера театру та встановлення порядку застосування заходів заохочень, преміювання, дисциплінарних стягнень». Щодо преміювання, зазначив, що це передбачено Положенням про преміювання працівників, що є Додатком № 5 до Колективного договору та премія нараховується у відсотках від посадового окладу або на розсуд керівника встановлюється передбачена ним сума, але не більше, ніж посадовий оклад. Зазначив, що у листопаді 2020р. за результатами діяльності театру та особистого вкладу кожного працівника премія була нарахована та виплачена всім без виключення творчім працівникам у розмірі 100 відсотків посадового окладу, а не лише ОСОБА_2 . Розмір премії для всіх працівників театру є однаковим, ОСОБА_2 жодним чином не була виділена. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що у нього відсутній реальний конфлікт інтересів, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, в чому находить свій вияв суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, а також реальний вплив цієї суперечності на об`єктивність та неупередженість рішення. Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради не є уповноваженим органом, в розумінні ЗУ «Про запобігання корупції», якому він мав повідомляти про наявність потенційного чи реального конфлікту інтересів, з огляду на те, що такою особою є його безпосередній керівник Дніпровський міський голова. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

04.08.2021р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 та адвоката Самойленко Т.В., які просили розглядати справу за їх відсутності.

Прокурор Білень А.І. вважала, що наявні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, посилаючись на достатність доказів винуватості. Вважала, що ОСОБА_1 перед підписанням наказу №39-к від 30.11.2020р. не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів Департамент гуманітарної політики ДМР. Просила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, ознайомившись з письмовими поясненнями ОСОБА_1 та прокурора, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність особи за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП наступає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017р. № 223-943/0/4-17 зазначено, що при розгляді справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП (вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів) суди мають враховувати необхідність наявності фактів, встановлення яких має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Вищий Спеціалізований Суд України роз`яснив, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, по-перше, що приватний інтерес наявний, по-друге, що він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, що така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, а приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її представницькими повноваження можуть не суперечити один одному.

Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Як встановлено, ОСОБА_1 , будучи директором - художнім керівником Міського комунального закладу культури «Дніпровський міський театр ляльок «Театр актора і ляльки» ДМР, діючи відповідно до розділу 6 Колективного договору та п. 2.5 Положення про преміювання працівників, що є Додатком № 5 до Колективного договору театру, видав наказ № 39-К від 30.11.2020р. «Про преміювання працівників театру за роботу у листопаді 2020р.», згідно з яким працівники театру, в тому числі і його дружина - ОСОБА_2 , отримали премію за рахунок бюджетних коштів театру у розмірі 100% посадового окладу.

Так, при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

З наведеного слід зробити висновок, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її представницькі повноваження можуть не суперечити один одному.

Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Отже, сама по собі наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу при підписанні наказу № 39-К від 30.11.2020р. є недостатньою для констатації наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, оскільки для цього треба довести наявність конфлікту між цим приватним інтересом та інтересами служби, і такий конфлікт інтересів має бути реальним.

Так, виключно ОСОБА_1 , як директор-художній керівник комунального закладу, має дискреційні повноваження по видачі наказів, в тому числі й про преміювання, що передбачено п. 6.1.2 Колективного договору по забезпеченню економічного та соціального розвитку трудового колективу і захисту прав працівників на 2019-2022р.р. та Положенням про преміювання працівників комунального закладу, яке затверджено наказом № 12 від 18.01.2019р.

Таким чином, ОСОБА_2 мала отримати премію незалежно від волевиявлення (бажання збільшити матеріальний добробут) її чоловіка ОСОБА_1 , оскільки таке право передбачено Колективним договором та Положенням про преміювання.

За таких обставин, ОСОБА_1 , який наділений організаційно-розпорядчими функціями, мав виконати свій обов`язок щодо видачі наказу про преміювання, а тому його приватний інтерес та інтереси його служби не перебували між собою в конфлікті, і в даному випадку відсутній реальний конфлікт інтересів та він не повинен був повідомляти про це уповноважений орган.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.172-7 КУпАП, та провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП

На підставі викладеного та керуючись ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», листом Вищого Спеціалізованого Суду України «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017р. № 223-943/0/4-17, ч. 1 ст. 172-7, ст.ст. 247, 283-285, 287 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ткаченко Н.В.