Провадження №: 3/752/8619/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., у ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріалів адміністративної справи, що надійшли

відГолосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації - АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва від Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 14.04.2021 серії ВАБ № 335952, в якому зазначено, що 14.04.2021 близько 22:13 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно доньки ОСОБА_2 а саме: ображала нецензурною лайкою у присутності дитини. Такі дії кваліфіковано на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До вказаного протоколу приєднано рапорт уповноваженого співробітника Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 15.04.2021, пояснення ОСОБА_2 від 14.04.2021, копія паспорту ОСОБА_1 .

За наслідками здійснення підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 278 КУпАП, судове засідання у ній було призначено на 26.05.2021 у межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 277 КУпАП (одна доба).

26.05.2021 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася.

Орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 ,. також не забезпечив його явку до суду у строк, передбачений для розгляду справи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 26.05.2021 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 335952 від 14.04.2021, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також інші матеріали, що надійшли разом з ним, повернуто до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для належного оформлення.

29.07.2021 вказані вище матеріали повернулися після доопрацювання до Голосіївського районного суду міста Києва. На виконання постанови судді від 26.05.2021 співробітником Голосіївського Управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві було надано рапорт, в якому зазначено, що в ході доопрацювання адміністративного матеріалу встановлено, що відповідно до ст. 38 КУпАП строки притягнення до адміністративної відповідальності сплинули.

У судові засідання призначені на 30.07.2021 ОСОБА_1 не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом передачі телефонограми, в якій дублювався текст повістки за ст. 277-2 КУпАП та шляхом sms-інформування на номер телефону, наявний в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою.

Приписи ч. 2 ст. 268 КУпАП у системному аналізі з іншими положеннями цього Кодексу дають підстави вести мову про те, що обов`язковість явки такої особи в судове засідання обумовлена необхідністю всебічного з`ясування обставин справи для правильного її вирішення, шляхом заслуховування її особистих пояснень і доводів, зокрема для забезпечення виконання завдань цього кодексу, унеможливлення порушення права особи на захист і справедливий судовий розгляду, а також дотримання законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Як слідує з викладених вище фактичних обставин, суддею вжито всіх можливих заходів для виклику ОСОБА_1 до суду. Проте особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення до суду не з`явилася, а тому її пояснення щодо подій та фактів, задокументованих у протоколі від 14.04.2021, не заслухано та не почуто з об`єктивних, незалежних від суду (судді) обставин.

На переконання судді встановлення за цих умов складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 не відповідатиме засадам справедливості, може нести ризики порушення його права на захист та справедливий суд.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає за обвинуваченим право бути негайно і детально поінформованим не лише про "причину" обвинувачення, тобто про висунені проти нього матеріальні факти, на яких ґрунтується обвинувачення, а й про "характер" обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (рішення у справах "Маточча проти Італії", § 59; "Пенєв проти Болгаріі", §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого про зміст пред`явленого обвинувачення повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, шляхом створення інформації без повідомлення про неї стороні захисту (рішення у справі "Маточча проти Італії", § 65).

Крім того ст. 6 Конвенції передбачає право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Також Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на все викладене вище неможливість отримання пояснень особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення в умовах вжиття суддею всіх належних заходів для повідомлення і виклику до суду такої особи та за обставин установленої законодавством обов`язкової присутності цієї особи про розгляді справи, враховуючи обмеженість як строків розгляду справи, так і строків притягнення до адміністративної відповідальності установлення в такій ситуації наявності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_5 не видається за можливе.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з наведеними вище обґрунтуваннями суддя вважає за можливе закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Оскільки в ході розгляду справи не вдалося установити наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, питання закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не розглядається та не вирішується.

Керуючись ст. 9, 23, 173-2, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко