Справа №583/4556/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ільченко В. М.
Номер провадження 33/816/134/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі секретаря судового засідання Шумарової О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Титаренко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, проживаючу в АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2, ч.1 ст.184 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 03.12.2020 близько 19.45 год. за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила щодо свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2017 року народження, насильство в сім`ї, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме давала стусани, штовхала та ображала нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психічному здоров`ю.

Крім того, станом на 15.00 год. 04.12.2020 ОСОБА_1 не належно виконує батьківські обов`язки щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2006 року народження, та ОСОБА_2 , 2017 року народження, що виразилося у зловживанні алкогольними напоями, не приділенні належної уваги вихованню, розвитку, здоров`ю дітей, не забезпеченні належними умовами для проживання дітей, чим порушена ст. 156 СК України. Своїми діями ОСОБА_1 скоїла адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідно.

У поданій апеляційні скарзі, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану постанову судді незаконною, просить скасувати постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.01.2021 року, визнати її невинуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.184 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу цих адміністративних правопорушень.

В обґрунтуванні своїх вимог, апелянт зазначає, що інкримінованих їй адміністративних правопорушень вона не вчиняла. Звертає увагу, що у мотивувальній частині постанови суду вказано, що нею порушені вимоги ст.156 СК України, яка передбачає права та обов`язки неповнолітніх батьків, а оскільки вона повнолітня особа, то судом безпідставно застосовано відносно неї дану норму статті.

Вказує, що у постанові не конкретизовано склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а саме у який спосіб, вона ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей та яких саме обов`язків вона не виконала.

Наголошує, що вона взагалі не вживає спиртні напої, так як її організм за станом здоров`я не переносить вживання спиртного. Вважає, що працівники поліції не досліджували дане питання та не опитували коло її знайомих та сусідів, які можуть підтвердити факт не вживання нею спиртних напоїв.

Вказує, що вона сама утримує та виховує 3 дітей. Крім того, зазначає, що її старший син жалкує про те, що викликав поліцію та підписав всі пояснення, які сказала поліція не читаючи їх. Доводить до відома, що вона офіційно працювала швачкою, однак її звільнили через те, що вона багато часу приділяла дітям, коли вони хворіли, оскільки залишити їх було ні на кого. На даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості де отримує дохід, вдома тримає велике господарство.

Стосовно визнання своєї вини у судовому засіданні суду першої інстанції, зазначає, що оскільки вона перебувала у медичній масці, тому погано чула частину питань, які їй задавали і не повністю розуміла їх зміст, а через хвилювання іноді просто кивала головою, однак вона жодних обставин вчинення вказаних правопорушень не вказувала суду.

Також наголошує, що жодних доказів того, що вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Вказує, що нею в суді отримано лише 1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а у постанові суду від 20.01.2021 року вказано 2 протоколи, через що вважає, що суд безпідставно виніс оскаржуване рішення, посилаючись на протокол, який відсутній у матеріалах справи і з яким вона не була ознайомлена.

Крім того, зазначає, що копії проколів працівниками поліції їй взагалі не вручалися, чим порушили її права.

Зазначає, що в описовій частині оскаржуваної постанови є посилання, що вона вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а в мотивувальній частині є посилання на вчинення правопорушення за ч.1 ст.173 КУпАП, через що апелянту не зрозуміло по якому адміністративному правопорушенню її притягнуто до відповідальності.

Вказує, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення не зазначено у вчиненні якого адміністративного правопорушення визнано її винною, а тому стверджує, що суд не встановив її вину у вчиненні будь-якого адміністративного правопорушення.

Наголошує, що 03 та 04 грудня 2020 року вона не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, не лаялася нецензурною лайкою і не била своїх дітей.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника адвоката Титаренко О.М. які підтримали подану апеляційну скаргу, та просили задовольнити її вимоги, перевіривши матеріали справи, доводи поданої апеляційної скарги та допитавши свідків, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, за змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Проте, вказаних вимог закону суддя першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Так, статтею 9 КупАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, як вбачається з наявних в матеріалах справи протоколів про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 були складені протоколи про вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 та ч.1 ст.184 КупАП (а.с.1; 15).

Суд першої інстанції, розглянувши вказані матеріали постановив судове рішення, в резолютивній частині якого вказав про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 30 годин громадських робіт.

Апеляційний суд вважає, що за таких обставин суд першої інстанції при винесенні постанови від 20.01.2021 взагалі не вказав у вчиненні якого адміністративного правопорушення особу визнано винною, що істотно вплинуло на законність постановленого судового рішення.

На підставі викладеного, постанову суду першої інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

У зв`язку з цим, доводи апелянта в цій частині апеляційний суд вважає слушними.

Відповідно до п.8 ст.294 КУпАп за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову і прийняти нову постанову.

Тому, вирішуючи питання про постановлення нової постанови апеляційний суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази та дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 та ч.1 ст.184 КУпАП, знайшла своє підтвердження,з огляду на наступне.

Так, правовими приписами ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частина 1 ст. 184 КупАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Як вбачається з п.14 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч.1 ст. 184 КУпАП, підтверджується, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №398688 від 04.12.2020, згідно якого 03.12.2020 близько 19.45 год. ОСОБА_1 за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2017 року народження, насильство в сім`ї, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме давала стусани, штовхала та ображала нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. З даним протоколом про адміністративне правопорушення, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 була ознайомлена, копію даного протоколу отримала, що свідчить її власноручний підпис. При цьому, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно вказала «згодна, зауважень нема» (а.с.1);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №398916 від 04.12.2020, згідно якого станом на 15.00 год. 04.12.2020 ОСОБА_1 не належно виконує батьківські обов`язки щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2006 року народження, та ОСОБА_2 , 2017 року народження, що виразилося у зловживанні алкогольними напоями, не приділенні належної уваги вихованню, розвитку, здоров`ю дітей, не забезпеченні належними умовами для проживання дітей, чим порушена ст. 150 СК України, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП. З даним протоколом про адміністративне правопорушення, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 була ознайомлена, копію даного протоколу отримала, що свідчить її власноручний підпис. При цьому, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно вказала «згодна, претензій немає, провину визнаю» (а.с.1);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04.12.2020, за змістом, яких вона зазначила, що під час виховання свого малолітнього сина, в цілях виховання вона може дати стусана, штовхнути чи накричати на нього, якщо він не робить те, що вона просить або не слухається коли вона просить будь що не брати, може дати ляпаса по його руках. Коли її старший син повідомив до поліції та відносно неї склали протокол, розкаялась і зрозуміла, що так чинити не можна. Заяв та зауважень до працівників поліції не має. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що нею вказане пояснення прочитано та є вірним (а.с.2)

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 04.12.2020 року, згідно яких 04.12.2020 о 15.00 год. під час перевірки сім`ї, які опинилися в складних життєвих обставинах було виявлено, що ОСОБА_1 неналежно виконує батьківські обов`язки відносно своїх дітей, що виражаються в зловживанні алкогольних напоїв, не приділенні належної уваги вихованню, здоров`ю, розвитку дітей. Крім цього, встановлено факт, що при вихованні молодшого сина, 2017 р.н., застосовує домашнє насильство у вигляді стусанів, поштовхів, ображанні нецензурною лайкою. Свою провину визнає, претензій ні до кого не має. Своїм підписам свідок підтвердила, що з її слів записано вірно, нею прочитано, підстав їй не довіряти апеляційний суд не вбачає (а.с.3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 04.12.2020, в яких зазначив, що він проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , братом ОСОБА_2 , 2017 р.н. та сестрою ОСОБА_3 , 2006 р.н. Зазначає, що його матір неналежно виконує батьківська обов`язки відносно своїх неповнолітніх дітей, що виражається в зловживання алкогольними напоями, не забезпеченні необхідними умовами для здоров`я, виховання, розвитку дітей. Крім того, дозволяє собі у вихованні молодшого брата стусани, штовхання, нецензурну лексику. Своїм підписом підтвердив, що покази надані добровільно, без тиску, з його слів записано та ним прочитано (а.с.4)

- рапортом поліцейського СРПП №1 Охтирського ВП ГУНП в Сумській області від 03.12.2020 року, в якому зафіксоване повідомлення від ОСОБА_5 , 2001 р.н., на службу 102, що 03.12.2020 о 19.43 ОСОБА_1 періодично поводить себе неадекватно, б`є брата якому 3 роки, коли він не хоче йти спати (а.с.9).

Крім цього, на підтвердження наявності вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч.1 ст. 184 КУпАП, була допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_4 , яка пояснила, що з 01.06.2020 року сім`я ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ювенальної превенції, як сім`я, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Зазначала, що дійсно ОСОБА_1 не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки та може зловживати алкогольними напоями. Вказувала, що 04.12.2020 надійшло звернення на лінію 102, від старшого сина ОСОБА_1 ОСОБА_5 , що його мати зловживає спиртними напоями та ображає молодшого брата. Звертала увагу, що 14.12.2020 дану сім`ю було взято під соціальний супровід, здійснювали неодноразові виїзди з перевірками та роз`яснювали ОСОБА_1 наслідки не виконання нею батьківських обов`язків. Крім іншого надавала пояснення, щодо неналежного виховання ОСОБА_1 і її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2006 року народження, якій мати також не приділяла належної уваги.

Що стосується подій, які сталися 03 та 04 грудня 2020 року, то свідок пояснила, що з відповідною перевіркою до вказаної сім`ї приходили на наступний день, та старший син ОСОБА_5 зазначав, що дійсно його мати разом з подругою випивали та дійсно вона ображала його молодшого брата.

Також апеляційний судом здійснено допит працівника поліції, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП - ОСОБА_6 , яка пояснила, що 04.12.2020 від сина ОСОБА_1 надійшло повідомлення, що його мати неналежно виконує свої батьківські обов`язки та ображає свого молодшого сина. У результаті перевірки було встановлено та підтверджено дані обставини, а саме те, що ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство та неналежно виконує свої батьківські обов`язки.

Крім того, здійснено допит працівника поліції, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП - ОСОБА_7 , яка пояснила, що отримавши повідомлення від старшого сина ОСОБА_1 , про вчинення домашнього насильства його матір`ю відносно молодшого брата та прибувши на місце події, ними було опитано безпосередньо заявника ОСОБА_5 , який засвідчив, що дійсно його мати дозволяє собі при вихованні малолітнього сина ОСОБА_2 , 2017 р.н. використовувати стусани, штовхати його, кричати. Сама ОСОБА_1 в той день, також зазначала, що у вихованні своєї дитини може дозволити собі штовхнути його, дата стусана, накричати, оскільки син може її не слухатися чи брати речі, які вона не дозволяє.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що досліджені докази в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч.1 ст. 184 КУпАП.

Доводи апелянта, що у мотивувальній частині постанови суду вказано, що нею порушені вимоги ст.156 СК України, яка передбачає права та обов`язки неповнолітніх батьків, а оскільки вона повнолітня особа, то судом безпідставно застосовано відносно неї дану норму статті, а в мотивувальній частині є посилання на вчинення правопорушення за ч.1 ст.173 КУпАП, через що не зрозуміло по якому адміністративному правопорушенню її притягнуто до відповідальності, жодним чином не спростовують наявність вини у вчиненні ОСОБА_1 інкримінованих їй адміністративних правопорушень, а вказані у постанові неточності вважаються апеляційним судом не більше ніж описками.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , стосовно того, що нею в суді отримано лише 1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а у постанові суду від 20.01.2021 року вказано 2 протоколи, через що суд безпідставно виніс оскаржуване рішення, посилаючись на протокол, який відсутній у матеріалах справи і з яким вона не була ознайомлена та взагалі копії проколів працівниками поліції їй не вручалися, чим порушили її права, то вони є безпідставними, та спростовуються наявними матеріалами справи.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.1) та за ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с.15), копії вказаних протоколів остання отримала 04.12.2020 року, що підтверджується її власноручними підписами на кожному з них. Крім того, в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 на кожному з отриманому протоколі власноручно дані пояснення, а саме «згодна зауважень немає, провину визнаю».

Доводи апелянта, що її старший син жалкує про те, що викликав поліцію та підписав всі пояснення, які сказала поліція не читаючи їх, а вона в судовому засіданні суду першої інстанції жодних обставин вчинення вказаних правопорушень не вказувала, вину не визнавала, оскільки перебувала у медичній масці тому погано чула частину питань, які їй задавали і не повністю розуміла їх зміст, а через хвилювання іноді просто кивала головою, розцінюються апеляційним судом, як надумані та спробою уникнути відповідальність за вчинене. Крім того, як вбачається з наявних в матеріалах справи пояснень старшого сина ОСОБА_5 , останній своїм підписом засвідчив, що покази надані добровільно, без тиску, з його слів записано та ним прочитано (а.с.4).

Також апеляційний суд сприймає критично й особисті пояснення старшого сина ОСОБА_1 - ОСОБА_5 даними ним у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, який змінив свої попередні покази та підтримав доводи своєї матері та вказав, що він пошуткував та його мати не пила в той день, а також й покази свідка ОСОБА_8 , яка є подругою ОСОБА_1 та яка зазначала, що остання спиртних напоїв не вживає, дітей не б`є, ставиться до них добре, оскільки зазначені особи, перебувають у родинних та дружніх відносинах з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому вказані покази дають підстави вважати їх такими, що навмисно дані з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Що стосується доводів з приводу не конкретизованого складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП в оскаржуваній постанові суду, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, частина 1 ст. 184 КупАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови суду, а також протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №398916 від 04.12.2020, станом на 15.00 год. 04.12.2020 ОСОБА_1 не належно виконує батьківські обов`язки щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2006 року народження, та ОСОБА_2 , 2017 року народження, що виразилося у зловживанні алкогольними напоями, не приділенні належної уваги вихованню, розвитку, здоров`ю дітей, не забезпеченні належними умовами для проживання дітей. У вказаних діях ОСОБА_1 у повній мірі наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Не спростовують наявність вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.1 ст. 184 КУпАП доводи, щодо не перебування апелянта у стані алкогольного сп`яніння, оскільки не спростовують факт того, що остання вчинила домашнє насильство щодо свого малолітнього сина, ОСОБА_2 , 2017 року народження, а саме давала стусани, штовхала та ображала нецензурною лайкою, що не заперечує і сама ОСОБА_1 у наданих нею поясненнях (а.с.2), а саме що вона під час виховання свого малолітнього сина, в цілях виховання може дати стусана, штовхнути чи накричати на нього, якщо він не робить те, що вона просить або не слухається коли вона просить будь що не брати, може дати ляпаса по його руках, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психічному здоров`ю, а також не належне виконання нею батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2006 року народження, та ОСОБА_2 , 2017 року народження, що виразилося у не приділенні належної уваги вихованню, розвитку, здоров`ю дітей, не забезпеченні належними умовами для їх проживання, що підтверджується письмовими поясненнями наявними в матеріалах справи, а також показами свідків наданими безпосередньо у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з чим, доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.1 ст. 184 КУпАП є вірним та беззаперечним.

Разом з тим, відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на те, що датою вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень є 03.12.2020 та 04.12.2020 року і на момент розгляду матеріалів справи судом апеляційної інстанції 18.03.2021 року, закінчилися передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення на неї адміністративного стягнення, провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 (справа 583/4556/20, провадження 3/583/29/21) скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч.1 ст.184 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.