Справа № 605/124/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

"30" березня 2021 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності №2 (м.Підгайці) патрульної поліції відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

працюючого водієм в Монастириській ЗОШ,

проживаючого в

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 058084 від 13 березня 2021 року, громадянин ОСОБА_1 у вищевказаний день близько 09 год. 15 хв., під час перевезення пасажирів автобусом «I-VAN», державний номерний знак « НОМЕР_1 », перебував без засобів індивідуального захисту, а також перевозив пасажирів без засобів індивідуального захисту, чим порушив пункт 10 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року, за що передбачена відповідальність, згідно вимог ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Змістом ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно диспозиції ч.1 ст.44-3 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У відповідності до абзацу 6 п.9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року №1376, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 01.12.2015 року №1496/27941 графа дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 058084 від 13 березня 2021 року, працівник поліції, який склав вищевказаний протокол, посилається на порушення вимог п.10 Постанови КМ України №1236 від 09.12.2020 року Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі Постанова). Водночас, п.10 вказаної Постанови передбачає наступне:

зобов`язання щодо самоізоляції припиняється автоматично після закінчення строку самоізоляції або з інших підстав, установлених цією постановою.

Установлений строк самоізоляції може бути змінено відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я особами, визначеними абзацами четвертим - шостим пункту 8 цієї постанови.

Тобто, вказаний працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення пункт 10 Постанови, не передбачає відповідальності за дії викладені у графі протоколу «дата, час, місце вчинення і суть вчиненого адміністративного правопорушення» .

Можливо працівник поліції при складанні протоколу мав на увазі абз.2 пп.8 п.3 Постанови, який передбачає, що перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням пасажирами під час перевезення засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Однак, такого абзацу, підпункту та пункту постанови у вищевказаному протоколі не зазначено, більш того, вимоги, які відображені в абз.2 пп.8 п.3 Постанови, стосуються суб`єкта, який має статус перевізника, а відповідно до абз. 18 ч.1 ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. В матеріалах справи жодних документів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 являється автомобільним перевізником, немає.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

У відповідності до положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії (Karelin v. Russia заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення, тому суддя не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації в сторону погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що працівником поліції при його складанні було допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскільки п.10 Постанови не передбачено відповідальності за дії, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 058084 від 13 березня 2021 року.

Таким чином, суд не має права обвинувачувати ОСОБА_1 в порушенні вимог законодавства, які йому не інкримінувались згідно протоколу про адміністративне правопорушення, тобто виконувати функцію обвинувачення, а зобов`язаний закрити провадження по справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, є безпідставним та таким, що свідчить не про охорону правопорядку та запобігання поширенню пандемії COVID - 19, а про намагання покращити показники своєї роботи, шляхом оформлення безпідставних адміністративних матеріалів.

Відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що даний адміністративний матеріал було оформлено без обгрунтованих на те підстав, а тому провадження у цій справі слід закрити, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 44-3 ч.1, 221, 245, 247 п.1, 251, 252, 268, 280, 283, 284 ч.1 п.3,ч.2 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц