Справа № 196/591/21
№ провадження 3/196/226/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2021 року смт. Царичанка

Суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області Прекурат А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , фізичної особи - підприємця (адреса: АДРЕСА_2 )

за ст. 185-14 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2021 року головним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Дніпровського районного управління Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області майором служби цивільного захисту Яременком З.С. складений протокол ДН № 020934 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.185-14 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , фізичної особи підприємця (адреса: АДРЕСА_2 ), за те, що він 05 липня 2021 року, о 10 год. 40 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , на автомобільній заправній станції фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , не з`явився для здійснення заходу державного нагляду (контролю), чим порушив п.11 ст.4 ЗУ "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та створив перешкоду у діяльності уповноважених посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, пов`язаній з проведенням перевірок.

За вчинене правопорушення передбачена відповідальність за ч.1 ст.185-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких просив провадження по справі №196/591/21 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 185-14 КУпАП, оскільки він не вчиняв дій (умисних чи з необережності), спрямованих на порушення правил пожежної та техногенної безпеки, передбачених ЗУ "Про основні заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", іншими актами законодавства, оскільки він разом зі своєю сім`єю у період проведення перевірки перебував у відпустці з 03.07.2021 року по 11.07.2021 року на базі відпочинку "Сонячна" за адресою: Запорізька область у м. Приморську (підтверджуючі докумети додає). Також вказує, що сам протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

В Україні, яка є демократичною та правовою державою визнається і діє принцип верховенства права, що закріплено у ст.8 Конституції України.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено обов`язок держави України гарантувати кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Отже, вирішуючи питання щодо винуватості особи у правопорушенні, суд зобов`язаний дотримуватись засад законності, верховенства права, враховувати практику Європейського суду з прав людини та дотримуватись основоположних прав та свобод людини закріплених у Європейській Конвенції.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року (заява №10519/83, п. п. 29, 30), тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого. Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

КУпАП не містить прямої норми, яка б вказувала на недопустимість доказів чи які отримані з порушенням порядку, визначеного законом, а отже підлягають застосуванню до вказаних правовідносин загальні засади і зміст законодавства за відсутності конкретної норми, що регулює подібні відносини, зокрема КПК України. Крім того, критерії недопустимості доказів ЄСПЛ віддає на розсуд національному законодавцеві, утримуючись від пред`явлення конкретних вимог.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що при вирішенні питання про недопустимість доказів, національні суди повинні мати на увазі можливість обвинуваченого оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також обставини в процесі збирання доказів, що дозволяють їх вважати неприпустимими (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти РФ» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін по таких доказах. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 р. можна вважати справедливим.

Із системного аналізу норм КУпАП, зокрема ст.ст.254, 256, протокол про адміністративне правопорушення (крім випадків, передбачених ст.258 КУпАП) є основним доказом у справі, який складається за встановленою формою та змістом. Зокрема, ч.2 ст.254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне провопорушення, протокол не містить прочерків у графах, які не заповнені інспектором ДСНС, а саме не заповнені графи: відомості про дату та місце народження особи, відносно якої складено такий протокол, його громадянство і місце проживання, місячний заробіток, сімейний стан та документ, що посвідчує особу. Крім того, вказаний протокол не містить відомостей про роз`яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП; не містить пояснень такої особи чи про відмову їх надавати. Вказане відповідно до практики ЄСПЛ, є порушенням принципу правової визначеності.

Дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їх дій, мінімізують ризик помилок. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08 від 20.05.2010р.; "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03 від 25.11.2008р.).

Крім того, у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому («Гефген проти Німеччини» заява № 22978/05, п. 168, 1 червня 2010 року).

Виходячи з наведеного, протокол про адміністративне правопорушення ДН №020934 від 05.07.2021р., складений з порушенням вимог КУпАП, та являється недопустимим доказом в даній справі.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що у період проведення перевірки, а саме 05 липня 2021 року, ФОП ОСОБА_1 перебував у відпустці з 03.07.2021 року по 11.07.2021 року, що підтверджується копією наказу №0207/2-ВК від 02.07.2021 року, та у період з 03.07.2021 року по 11.07.2021 року дійсно відпочивав на базі відпочинку "Сонячна" м.Приморськ, що підтверджується копією довідки від 11.07.2021 року №1, виданої директором Бази відпочинку "Сонячна" ОСОБА_2 . Тому, за викладених обставин, не міг вчинити неявку для здійснення заходу державного нагляду (контролю) та здійснювати перешкоду діяльності уповноважених посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, пов`язаній з проведенням перевірок.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, суддя закриває провадження по справі.

За таких підстав, оскільки належного та допустимого доказу вчинення ФОП ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-14 КУпАП в справі немає, тому вважаю, що в діях ФОП ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 185-14 КУпАП, отже, у відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

З огляду на викладені обставини та керуючись ч.3 ст.62 Конституції України, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи недостатньо доказів, які б вказували на винуватість ФОП ОСОБА_1 у вчиненні ним адмінправопорушення, передбаченого ст.185-14 ч.1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,7,23, 245, 247,254,256, 283- 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-14 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Прекурат