Провадження № 3/761/6833/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин Василь Олександрович, розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який обіймає посаду т.в.о. директора КП «КИЇВБЛАГОУСТРІЙ», місцезнаходження підприємства: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корп. 2,

за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 15 червня 2021р. вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду т.в.о. директора КП «КИЇВБЛАГОУСТРІЙ», порушив ведення податкового обліку з порушенням податкового законодавства, а саме: а саме: п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), ст.9 Закону України №996-XIV, п.5 та п.7 П(С)БО 15 «Дохід», п.6, п.7 П(С)БО 16 «Витрати», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 10580341,0 грн., в тому числі за півріччя 2017р. в сумі 76834,0 грн., за III квартали 2017р. в сумі 574413,0 грн., за 2017р. в сумі 1210712,0 грн., за І квартал 2018р. в сумі 240422,0 грн., за півріччя 2018р. в сумі 240422,0 грн., за ІІІ квартали 2018р. в сумі 240422,0 грн., за 2018р. в сумі 240422,0 грн., за 2019р. в сумі 9129207,0 грн.; п. 198.5 ст. 198 та у відповідності до абз. 10 ст. 52-2 ПК України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями) занижено податок на додану вартість на загальну суму 638236,0 грн., в тому числі за жовтень 2017р. у сумі 66610,0 грн., за листопад 2017р. у сумі 105969,0 грн., за січень 2018р. у сумі 47145,0 грн., за лютий 2018р. у сумі 253154,0 грн., за березень 2018р. у сумі 165358,0 гривень; п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України вiд 02.12.2010р. №2755-VІ (iз змiнами та доповненнями) за нереєстрацiю податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному peєcтpi податкових накладних за жовтень, листопад 2017; п. 51.1 ст. 51, п. 70.16 ст. 70, пп. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України від 02.12.2010р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) та розділу 3 «Порядку заповнення та подання податковимu агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, i сум утриманого з них податку» затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4, щодо подання з помилками податкових розрахунків (форма №1ДФ) за II квартал 2017р., III квартал 2018р., І-ІІ квартал 2019р.; п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (зі змінами та доповненнями), щодо несвоєчасного подання звітності про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за червень 2016р., лютий 2017р., червень 2017р., грудень 2018р.; п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збори та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (із змінами i доповненнями), згідно яких встановлено випадки несвоєчасної· сплати єдиного внеску за період з 20.05.2015р. по 21.05.2015р. у розмiрi 411,29 грн.; п. 287.3 ст. 287 ПК України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) згідно якого встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання по земельному податку із затримкою до 30 календарних днів у сумі 69100,60 грн., що відображено в акті перевірки №46767/26-15-07-02-03-17/26199708 від 15 червня 2021р.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Нікішина О.М. просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що податкові повідомлення рішень не виносилися та нею 29 червня 2021р. подані заперечення до Акту про результати документальної планової виїзної перевірки КП «Київблагоустрій» №46767/26-15-07-02-003-17/26199708, які надіслано до ГУ ДПС у м. Києві, однак рішення на даний момент не прийнято. Також зазначила, що ОСОБА_1 не здійснював функції керівника в перевіряємий період, оскільки приступив до виконання своїх обов`язків лише 24 грудня 2019р.

Суд, заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається склад адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 163-1 КУпАП

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 256, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно із ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, передбачена за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Суд зауважує, що наведена норма закону є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути чітко зазначено обставини інкримінованого особі правопорушення, а також норма Закону, яка була порушена особою, щодо якої складений протокол.

Всупереч цим вимогам Закону у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягає порушення саме ним встановленого порядку ведення податкового обліку, який ним Закон порушено. Посилання ж у протоколі просто на норми Податкового кодексу України без конкретизації, яку норму якого Закону особою порушено, в чому полягає це порушення, які конкретно дії або бездіяльність допущені особою, не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться ОСОБА_1 у вину, чим порушується право останнього на захист.

Тобто, при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків.

Окрім того, наявна у матеріалах справи копія акту перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм ПК України, акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Відповідно до вимог п. 56.2 ст. 56 ПК України, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Крім того, відповідно до положень п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Положеннями п. 56.18 ст. 56 ПК України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Із наведених норм права вбачається, що єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормами національного та міжнародного законодавства суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30 травня 2013р., заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008р., «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001р., «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002р., неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом не встановлено належного та допустимого доказу, на підставі якого суд міг би безперечно встановити, що останній вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а копія акту перевірки не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, за обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 38, ч.1 ст. 163-1, п. 1) ч. 1 ст. 247, ст. 283 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення за обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя