ПОСТАНОВА

іменем України

"25" березня 2021 р. смт.Мілове

Суддя Міловського районного суду Луганської області Чехов С.І. розглянувши протокол про адміністративне правопорушення який надійшов від т.в.о начальника відділення поліції №2 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області майора поліції Олексія Шуліки відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Веселе Марківського району Луганської області, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту проживаючого в АДРЕСА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення слід, що начебто 12 лютого 2021 року о 15 годині на автодорозі Т-13-07 144 км+ 100м ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2107 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота,нестійка хода,почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проходити відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що дійсно він розпив спиртні напої знаходився у своїх родичів у Біловодському районі. Повертаючись до дому вирішив заробити грошей під`їхав до автостанції у смт. Біловодськ, де серед очікуючих громадян автобусу розпитував про попутних пасажирів у бік смт. Марківка. В цей час під`їхали два екіпажа поліцейських яких він злякався оскільки взяв автомобіль без відома власника у якого тимчасово працював. Коли почав рухатись він був вимушений зупинитися на вимоги поліцейських. Йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився погодився на складання протоколу. Коли підписав протокол його відпустили і він поїхав далі. На під`їзді до смт. Марківка його знову зупинили поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення за відмову у проходженні медичного огляду на стан сп`яніння. За цей випадок його було засуджено Марківським районним судом до штрафу.

Вислухавши пояснення правопорушника дослідивши протокол про адміністративне правопорушення виник сумнів у складеному протоколі про адміністративне правопорушення у якому не вказано місце події а лише зазначено автодорога Т-13-07- 144км+100м Сватово-Новопсков-Мілове, де знаходиться цей відрізок дороги на території якого району не означено. В самих письмових поясненнях які були відібрані від свідка ОСОБА_2 слід, що він був зупинений на відрізку дороги селище Мілове - с. Кабичівка Марківського району де засвідчив відмову від проходження медичного огляду водія ОСОБА_1 .. З пояснень другого свідка ОСОБА_3 зовсім не видно де його було зупинено для того, щоб він засвідчив відмову водія ОСОБА_1 від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 256 КУпАП слід, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як слід з ст. 280 КУпАП , що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Отже посадовою особою не було встановлено місця скоєння адміністративного правопорушення та не визначений з цих підстав орган який повинен розглядати складений протокол про адміністративне правопорушення, що позбавляє суд юрисдикція якого знаходиться на території Міловського району розглядати його.

Крім того в диспозиція ч.2 ст.130 КУпАП вказано, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Однак з фабули протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається кваліфікаційного ознаку як «повторно протягом року» і доказів про притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не надано. З яких підстав посадова особа яка склала протокол про адміністративне правопорушення прийшла до висновку інкримінувати правопорушнику ч.2 ст.130 КУпАП не оговорено.

Суд позбавлений можливості збирати докази, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

З таких підстав необхідно повернути протокол про адміністративне правопорушення на доопрацювання для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.256,280 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення за ч. 2 ст.130 КУпАП повернути т.в.о. начальника відділення поліції №2 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області майору поліції Олексію Шуліки.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: С. І.Чехов