Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/127/21
номер провадження 3/215/253/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудіков А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №340926 від 03.01.2021р., 03.01.2021р. о 11 год. 40 хв., Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Тернівський район, вул. О. Солом`яного, 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шкода Фабіа, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження на встановлення стану сп`яніння у законом порядку у закладі охорони здоров`я КЗ «КПНД» ДОР» відмовився, також на газоаналізаторі «Драгер» відмовився у присутності двох свідків. БК АЕ-004,006.

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засідання адвокат Радченко О.М., захисник Лісковського А.В., пояснив, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем Фабія реєстраційний номер НОМЕР_1 , але будь-яких ознак алкогольного сп`яніння не мав, в стані алкогольного сп`яніння не перебував та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку не відмовлявся. ОСОБА_1 вказував працівникам поліції, що не заперечує пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, але після припинення незаконних дій з боку працівників патрульної поліції, які без жодних законних підстав забрали у нього свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Фабія, р.н НОМЕР_1 та на інший транспортний засіб, який не мав жодного відношення до ДТП. Вказані обставини можуть підтвердити свідки, які були присутні під час складання протоколу, для підтвердження чого просив їх викликати у судове засідання для їх допиту, оскільки пояснення підписані свідками не відповідають обставинам викладеним в них.

Вислухавши адвоката Радченка О.М., захисника Лісковського А.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КпАП України передбачена у зв`язку з керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачею керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в МЮУ 11.11.2015 за №1413/27858 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічний порядок проходження огляду закріплений в ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, - лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 03.01.2021р. о 11 год. 40 хв., Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Тернівський район, вул. О. Солом`яного, 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шкода Фабіа, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження на встановлення стану сп`яніння у законом порядку у закладі охорони здоров`я КЗ «КПНД» ДОР» відмовився, також на газоаналізаторі «Драгер» відмовився у присутності двох свідків.

Адвокат Радченко О.М., захисник Лісковського А.В. вказува, що ОСОБА_1 заперечує факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні було переглянуто відео, відзняте 03.01.2021р., однак з зазначеного відео не вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, а в подальшому в найближчому закладі охорони здоров`я. Так як, в той час коли інспектор патрульної поліції пропонує пройти ОСОБА_1 , огляд для визначення стану сп`яніння, інший інспектор патрульної поліції на бодікамеру якого здійснюється фіксування події, розмовляє по телефону, у зв`язку з чим відповіді ОСОБА_1 не можна розібрати та їх не чутно.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Також, згідно переглянутого в судовому засіданні відеозапису о 11-37 год. свідки підписують не заповнений бланк протоколу про адміністративне правопорушення.

У ч. 5 ІІ розділу інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, вказано, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Однак відеозаписи долучені до матеріалів справи, є фрагментами, що суперечить вищевказаній інструкції та прямо порушують її.

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказано, що 03.01.2021р. вони були залучені в якості свідків в тому, що водій ОСОБА_1 в їх присутності від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, що вони засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, у вказаних поясненням не зазначено, для визначення якого саме стану сп`яніння в їх присутності ОСОБА_1 відмовився проходити огляд.

Також у письмових поясненнях свідків відсутні відомості, про те, що їм роз`яснена ст. 272 КУпАП та їх попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання.

У зв`язку з чим у судове засідання викликалися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , для надання пояснень, однак останні до суду не з`явилися, а тому суд не приймає до уваги їх письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, оскільки останні повинні бути допитані в судовому засіданні для підтвердження наданих пояснень, так як вони суперечать обставинам зафіксованим на відео, та для підтвердження або спростування пояснень наданих захисником Лісковського А.В.

Вищевказані свідки, викликалися до суду зокрема і за допомогою телефону, однак за номерами телефонів зазначеними в письмових поясненнях свідків: ОСОБА_2 зв`язок відсутній, ОСОБА_3 неповний номер телефону.

Також, в якості доказу суду надано рапорт інспектора патрульної поліції, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, проте відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року, у справі №524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Окрім цього, матеріали справи містять розбіжності в часі щодо обставин події. Так, у протолі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення о 11 годині 40 хвилин, а відеозапис долучений до матеріалів справи розпочинається о 11 годині 18 хвилин.

Також, в матеріалам справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що «вимагає обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували доводи захисника, а саме те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

З огляду на вищевикладене, у матеріалах справи відсутні об`єктивні, належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 247 КУпАП, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: