Номер провадження: 33/813/275/21
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Пойзнер В.Є., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського райсуду м. Одеси від 26.01.2021 стосовно:

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої заступником директора магазину «PROSTOR», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., а також стягнено судовий збір в розмірі 454 грн.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, 29.11.2020 о 10:30 год. ОСОБА_1 в м. Одесі по вул. Ак. Заболотного, 54-А в магазині «PROSTOR», будучи заступником керуючого магазину, приймала відвідувачів, чим порушила вимогу п.п. 4 п. 15 Постанови КМУ №641.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодилась із оскаржуваною постановою суду, зазначивши, що висновки суду є помилковими та необґрунтованими, а постанова винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступні обставини:

- судом не було надано належної оцінки її письмовим поясненням, в яких зверталась увага на те, що магазин здійснює торгівлю товарами медичного призначення, продуктами харчування та кормами, що відповідно до п.п. 4 п. 15 Постанови КМУ №641 надає право приймати відвідувачів;

- в порушення вимог ст. 256 КУпАП та судової практики суд не повернув матеріали справи для належного оформлення правоохоронному органу, не зважаючи на недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, відсутності точного викладення суті правопорушення та зазначення в якості особи правопорушника « ОСОБА_1 », в той час як її повне ПІБ за документом, що посвідчує особу « ОСОБА_1 »;

- судом було безпідставно застосовано п. 15 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який скасовано на момент розгляду справи постановою КМУ від 09.12.2020 №1236 тому, з огляду на положення ст. 8 та п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягало закриттю;

- поза увагою суду залишилось те, що вона не є суб`єктом поставленого їй у провину правопорушення, оскільки визначена п.п. 4 п. 15 вищезгаданої Постанови КМУ №641 заборона здійснення діяльності стосується саме суб`єкта господарювання, тобто власника або посадової особи підприємства, натомість, в матеріалах справи відсутні докази того, що вона є посадовою особою в розумінні ст. 65 ГК України та до її службових обов`язків входить забезпечення профілактичних заходів, за недотримання яких її може бути притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову суду та провадженняу справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення та скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, суд 1-ої інстанції проігнорував вищезазначені норми закону та формально підійшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 з огляду на таке.

Так, висновок суду 1-ої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні постановленого їй у провину адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП обґрунтований наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №084989 від 29.11.2020, її поясненнями, наданими в судовому засіданні та письмовими запереченнями.

Суд має обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, зкріпленому у ст. 62 Конституції України.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення та винуватості конкретної особи в його вчиненні покладається на адміністративний орган, в той час як особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Натомість, диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, зазначена вище норма ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативно-правових актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №084989 від 29.11.2020 (а.с. 1) та оскаржуваної постанови суду (а.с. 45), ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.п. 4 п. 15 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020.

Підпункт 4 п. 15 вищезгаданої Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2020 №1100, встановлював, що додатково до обмежень, передбачених п. 10 цієї постанови, в період з 00 год. 00 хв. суботи до 00 год. 00 хв. понеділка на території України з 14 до 30.11.2020 забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім:

- торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами;

- провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів;

- торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень.

Стаття 14 КУпАП, в свою чергу, встановлює, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Поняття суб`єкта господарювання визначенні ст. 55 ГК України, відповідно до якої суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до вимог ч.ч. 3 та 5 ст. 65 ГК України, для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є заступником директора магазину «PROSTOR», натомість в матеріалах справи не міститься жодних доказів того, що до кола її службових обов`язків входить забезпечення додержання установлених правил у сфері охорони здоров`я населення, тобто співробітниками поліції, уповноваженими на складання протоколу про адміністративне правопорушення не було надано доказів того, що вона є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та, як наслідок, не було доведено наявності в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Фактично, на доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення суду 1-ої інстанції були надані лише протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1), рапорт співробітника поліції (а.с. 3) та пояснення самого правопорушника, яка від надання будь-яких пояснень відмовилась на підставі вимог ст. 63 Конституції України (а.с. 4).

При цьому, погоджуючись із доводами апелянта, апеляційний суд звертає увагу на те, що співробітниками поліції не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 , яка перебуває на посаді заступника директора магазину, є посадовою особою суб`єкта господарювання, яка, у зв`язку із зайнятим службовим положенням, наділена повноваженнями щодо забезпечення додержання установлених правил у сфері охорони здоров`я населення, а також, де на час вчинення постановленого їй у провину адміністративного правопорушення 29.11.2020 перебував директор магазину, який в силу вищенаведених вимог господарського законодавства є посадовою особою, та чи виконувала вона на той момент часу його обов`язки, а також не було надано статуту підприємства ТОВ «Стиль Д», якому належить магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований за адресою: АДРЕСА_2 та посадової інструкції заступника директора магазину.

На підставі зазначеного, апеляційний суд констатує, що фактичне перебування на робочому місці найманого працівника, в даному випадку заступника директора, не є виявленням особи, яка вчинила правопорушення у розумінні вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, необхідно зібрати докази того, що саме ця особа є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться їй у провину та саме вона наділена відповідними службовими обов`язками.

Отже, відповідальною особою за діяльність магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »є посадові особи суб`єкта господарювання ТОВ «Стиль Д», зокрема її керівник, а за його відсутності особа, на яку покладено обов`язки керівника.

Ці обставини залишилися поза увагою уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, окрім того, вказані обставини не знайшли свого відображення й у постанові суду 1-ої інстанції, хоча на момент розгляду справи були наявні в матеріалах справи.

Окрім того, поза увагою співробітників поліції та суду 1-ої інстанції залишилось також те, що, як про це обґрунтовано зазначає апелянт у своїх письмових запереченнях, ТОВ «Стиль Д», працівником якого є ОСОБА_1 , через власну мережу магазинів «PROSTOR»здійснює, серед іншого, роздрібну торгівлю виробами медичного призначення, кормами для тварин та продуктами харчування, що надає зазначеному суб`єкту господарювання приймати відвідувачів відповідно до приписів вищезгаданого п.п. 4 п. 15 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020, на підставі чого директором департаменту роздрібної мережі ТОВ «Стиль Д» ОСОБА_2 13.11.2020 був виданий Наказ №11-220/07, відповідно до якого керуючим магазину «PROSTOR», їх заступникам, касирам, продавцям було наказано в період часу з 00 год. суботи до 00 год. понеділка з 14 по 30.11.2020 здійснювати торговельну діяльність в магазинах у звичайному режимі.

На підставі зазначеного апеляційний суд доходить висновку про те, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП суду апеляційної інстанції надано не було та, як наслідок, не було доведено наявності в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Водночас, заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 на те, що на момент розгляду судом 1-ої інстанції справи відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, постановленого їй у провину за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП була скасована з огляду на таке.

Відповідно до абз. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до виконання цих законів.

Абзац 3 ст. 8 КУпАП, в свою чергу, встановлює, що провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

З огляду на вищезазначені вимоги закону, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що під час розгляду адміністративної справи, незважаючи на наявність у матеріалах провадження заперечень ОСОБА_1 , суд 1-ої інстанції залишив поза увагою те, що п. 43 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 були визнані такими, що втратили чинність постанови КМУ згідно з переліком, що додається.

Згідно п. 1 «Переліку Постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність», затвердженого вищевказаною постановою КМУ від 09.12.2020 №1236, були визнані такими, що втратили чинність пункти 10, 15, 17-46-4 постанови КМУ від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

В свою чергу, п. 44 вказаної постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 передбачає, що постанова набирає чинності з 12.12.2020, крім п. 43, який набирає чинності з 19.12.2020.

Таким чином, на момент розгляду Суворовським райсудом м. Одеси справи та винесення оскаржуваної постанови 26.01.2021 відповідальність за вчинення правопорушення, постановленого у провину ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП за фактом порушення вимог п.п. 4 п. 15 Постанови КМУ №641 була скасована, що свідчить про те, що у суду 1-ої інстанції не було законних підстав для визнання її винуватою у вчиненні зазначеного правопорушення та накладення на неї відповідного стягнення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, серед іншого, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність (п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Більш того, посилання апелянта на ненадання судом 1-ої інстанції жодної оцінки письмовим запереченням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відповідають дійсності, оскільки судом дійсно було лише зазначено в оскаржуваній постанові про врахування таких заперечень у якості доказів винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, без мотивування свого рішення в цій частині жодним чином, натомість, жодної оцінки доводам таких заперечень надано не було та фактично проігноровано суддею.

Така позиція суду 1-ої інстанції є необґрунтованою та вказує на формальний підхід при розгляді справи, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що суд 1-ої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не сприяв повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, належним чином не дослідив докази та не дав їм відповідну правову оцінку.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення були допущені недоліки, апеляційний суд такі доводи приймає до уваги та зазначає, що, дійсно, співробітниками поліції було допущено граматичну помилку в написанні ПІБ правопорушника та помилкового зазначено « ОСОБА_1 », в той час як вірне ПІБ останньої « ОСОБА_1 », проте зазначені недоліки не можуть слугувати єдиною підставою для прийняття судом 1-ої інстанції рішення про повернення матеріалів справи для належного оформлення, оскільки загалом протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та містить виклад всіх передбачених законом обставин, в тому числі точний виклад суті адміністративного правопорушення.

Враховуючи все вищевикладене в своїй сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд 1-ої інстанції, не забезпечивши повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, проігнорувавши відсутність будь-яких доказів у справі, дійшов безпідставного та помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 як заступник директора магазину «PROSTOR» була уповноважена на здійснення заходів щодо забезпечення додержання установлених правил у сфері охорони здоров`я населення, тобто є суб`єктом вищевказаного правопорушення.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Отже апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду 1-ої інстанції скасуванню із закриттям провадження по справі підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 36, 38, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Суворовського райсуду м. Одеси від 26.01.2021 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца