Справа № 482/862/21
Номер провадження 3/482/473/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м.Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Сергієнко С.А. в присутності ОСОБА_1 розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП у Миколаївській області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ВАБ №053016 від 28 червня 2021 року, 28 червня 2021 року о 00год. 25 хв., ОСОБА_1 , в м.Нова Одеса по вул. Центральна біля кав`ярні «Світлячок» на законні вимоги працівників поліції припинити правопорушення дрібне хуліганство не реагував, продовжував вчиняти правопорушення під час затримання чинив опір, чим вчинив правопорушення передбачене за ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злісної непокори розпорядженню або вимозі працівників поліції заперечив. Вказав, що визнає свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, адже він дійсно зварився біля кафе зі своєю дівчиною вживаючи при цьому нецензурну лайку, однак злісної непокори працівникам поліції не чинив. Приїхав наряд поліції і в той час як він ще говорив зі своєю дівчиною працівники поліції застосували нього до нього фізичну силу, внаслідок чого він впав на асфальт, його протягнули до службового автомобіля в наслідок чого він сильно роздер об асфальт плече.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, є не доведеною.

Так ст. 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, а також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Правопорушення вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово непокора означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.» Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Отже злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 працівниками поліції було адресовано такі наполегливі не одноразово повторені вимоги.

Хоча працівники поліції наділені повноваженнями і мають відповідні технічні засоби для відео фіксації неправомірних дій осіб підчас адміністративного затримання, проте таких доказів суду надано не було.

Вищевказане поряд із версією подій ОСОБА_1 приводить до висновку про недоведеність вини останнього поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З огляду на вищевказане провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 18, 247, 251, 252, 254, 256, 280, 283-285 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Суддя: Сергієнко С.А.