Справа № 266/5517/20
Провадження№ 3/266/17/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Д`яченко Д.О., за участю секретаря судового зхасідання Сологуб Т.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Конишева А.Г., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав.
Представник правопорушеника - адвокат Конишев А.Г. просив провадження у справі закрити у зв`язку відсутністю складу правопорушення.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що близько 5 години ранку 25.10.2020 року їхав ловити рибу, був зупинений працівниками полції, які пояснили, що ними зупинений водій у стані алкогольного сп`яніння. Просили його та ще одного громадянина бути присутніми при складанні протоколу. Були взяті документи, що посідчують особу свідка, ро`зяснено правопорушнику, як продувати драгер. Драгер показав результат близько 2 проміле алкоголю. Потім були складені пояснення. Свідок в залі суду підтвердив що документи на яких є його підпис складались у його присутності.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 11 червня 2004 року №11 у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч.2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.
З цих підстав суддя вважає заяву ОСОБА_1 про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд за місцем його реєстрації у місті Бердянську Запорізької області необґрунтованою, а тому вона не підлягає задоволенню.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши правопорушника та свідка, оглянувши відеозапис, приходить до наступних висновків.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 296429 від 25.10.2020 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Медогляд проводився за допомогою газоаналізатора алкотестер "Драгер". Результатом медогляду 1,57 пром. Від проведення медогляду у спецмедзакладі відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.
Також обставини викладені в протоколі підтверджуються результатами тесту, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу Drager, згідно якого вміст алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі становив 1,57 проміле, письмовими поясненнями свідків, рапортом працівника поліції, актом визначення на стан алкогольного сп`яніння, сертифікатом відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу від 01.09.2014 року, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 26.12.2019 року №12-01/8121, диском з відеозаписом та іншими документами, долученими до протоколу.
З переглянутого судом відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення слід, ОСОБА_1 було правомірно зупинено за порушення ПДР та саме ОСОБА_1 був за кермом транспортного засобу. На протязі всього часу оформлення документів ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не одноразово пропонував працівникам поліції не складати відносно нього протокол за ст. 130 КУпАП з метою уникнення відповідальності. Також, з відеозапису встановлено, про оголошення про розгляд справи, про склад адміністративного правопорушення, оголошені права та обов`язки, оголошено протокол про адміністративне правопорушення, складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, вищенаведеними доказами, які не містять сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, підтверджується факт керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.5 ПДР України, а як наслідок утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З доданої до матеріалів справи довідки слід, що водійське посвідчення ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 видане ВРЕР м. Севастополь від 17.05.2013, вилучено та зберігається в УПП в Донецькій області ДПП.
Таким чином, визначаючи міру адміністративного стягнення, яку необхідно призначити правопорушнику, суд виходить із того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому повинен був усвідомлювати всю відповідальність та настання можливих наслідків та дій, тому суд вважає доцільним призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортним засобом та із стягненням судового збору.
Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності
Згідно ст.38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ДПР 18 № 296429 від 25.10.2020, правопорушення гр. ОСОБА_1 скоєне 25.10.2020 року, тобто строк накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 на час прийняття судом остаточного рішення по справі закінчився.
Згідно ст. 247 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених КпАП України.
Згідно ст. 284 КУпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи.
На підставі викладеного, суддя приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.38, 247 КУпАП, суддя, -
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Д`яченко Д. О.