ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9443/21
провадження № 3/753/4404/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2021 року о 00 год. 55 хв. у м. Южноукраїнськ, по пр. Незалежності будучи уповноваженою особою на розпорядження автомобілем марки «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 передав керування ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння (результат тесту 0,85 проміле), тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п. 2.9 (г) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Антосина Р.С. заперечували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що передав автомобіль ОСОБА_2 , оскільки сам перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте він не знав, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника, покази свідка ОСОБА_2 , дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.9 (г) ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.9 «г» ПДР України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення є особа, яка передала право керування транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із порушенням п. 2.9 (г) ПДР України, утворюється лише за умови, що особа, якій передано керування транспортним засобом, була у стані сп`яніння.

Відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння настає у разі встановлення такого стану у особи, якій передали керування транспортним засобом відповідно до вимог статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та подальше притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП.

Відповідно до абз. 5 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч.1 ст.130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан, тобто для притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення такої заборони, необхідно встановити, що особа була обізнана про стан алкогольного сп`яніння особи, якій передав керування автомобілем.

З письмових доказів судом вбачається, що ОСОБА_1 керував службовим автомобілем марки «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «ЕНЕРГО-ІНВЕСТ», згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно наказу ТОВ «ЕНЕРГО-ІНВЕСТ» № 23/04/21-1-В від 23.04.2021 ОСОБА_1 був направлений у відрядження до м. м. Южноукраїнськ у період з 26.04.2021 по 30.04.2021, з метою обстеження об`єктів на службовому автомобілі «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №210343 від 29.04.2021 о 00 год. 55 хв. ОСОБА_2 в м. Южноукраїнськ по вул. Незалежності керував транспортним засобом марки «Форд Мондео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер Alcotest 6810» прилад № ARAM 2286, що підтверджується тестом № 1129 від 29.04.2021, результат огляду становить 0,85 проміле, та вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського та встановлено судом, підставою зупинки автомобіля, слугувало те, що ОСОБА_2 керував автомобілем «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом тесту «Драгер» (0,85 проміле).

З того ж відеозапису суддею не встановлено підстав вважати, що поліцейські, перебуваючи при виконанні службових обов`язків, діяли упереджено по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , переслідуючи інші цілі, а ніж передбачені законодавством у випадку виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння.

Факт передачі транспортного засобу ОСОБА_1 водієві ОСОБА_2 в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив особисто, що також не заперечувалось ОСОБА_2 .

Крім того, у ході судового розгляду з пояснень учасників справи судом також встановлено, що ОСОБА_2 29.04.2021 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (за керування автомобілем без посвідчення водія).

Що стосується твердження ОСОБА_1 в частині того, що він не знав та не бачив, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, суддею оцінюється критично та не може бути враховано до уваги, оскільки це спростовується, як відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що у ОСОБА_2 були явно виражені ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені працівниками поліції.

Крім того, схожі ж ознаки алкогольного сп`яніння вбачаються також у самого ОСОБА_1 .

Судом також було допитано ОСОБА_2 , який вказав що дійсно перебував у відрядженні з ОСОБА_1 . Факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, не заперечував, вказав у орендованій квартирі увечері випив пиво. У подальшому близько 24:00 год. зателефонував ОСОБА_1 на попросив його забрати на автомобілі, на що він погодився, та у ході руху по місту їх зупинили працівники поліції, забрали у ОСОБА_1 права.

Також судом відзначаються письмові пояснення, які були надані ОСОБА_1 під час події того дня зазначив про те, що працює в ТОВ «ЕНЕРГО-ІНВЕСТ» інженером-проектувальником.

26.04.2021 він зі своїм колегою ОСОБА_2 з робочим візитом у м. Южноукраїнськ на службовому автомобілі «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 , який було доручено йому згідно наказу про відрядження. 28.04.2021 разом з ОСОБА_2 знаходились у квартирі у вказаному місті, яку винаймало товариство, та вживали алкогольні напої. Близько 00:30 год. вони разом з ОСОБА_2 після вживання алкогольних напоїв вирішили проїхатись містом. Знаючи, що у ОСОБА_2 немає посвідчення водія та те, що він знаходився на підпитку на прохання останнього передав йому право керування автомобілем, поїхавши по центральній вулиці містом Южноукраїнська. У подальшому на вказаній вулиці автомобіль було зупинено працівниками поліції та в цей час керував автомобілем ОСОБА_2 .

Таким чином, обставини викладені у протоколі були підтвердженні ОСОБА_1 у його особистих письмових поясненнях, які були надані останнім у день складання протоколу, які також слід відзначити між собою різняться з наданими ним поясненнями у ході розгляду справи.

Постановою Острозького районного суду Рівненської області від 08 липня 2021 року ОСОБА_2 визнано таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення, є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують вину ОСОБА_1 , яка «поза розумним» сумнівом доведена у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 210344 від 29.04.2021, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення, письмовими поясненнями свідка, відеозаписом із нагрудної камери поліцейського.

Вказані докази повністю відповідають обставинам справи, та узгоджуються між собою.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, яке за своїм видом і розміром буде відповідати ступеню вини, необхідним та достатнім для виховання правопорушника та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Крім того, положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього підлягає стягненню судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення, що на день розгляду справи становить 420,40 грн. на користь держави.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 23, 33, 40-1, 245, 251, 252, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнути його до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. на користь держави.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 308 КпАП України, у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: