Справа № 342/175/21
Провадження № 3/342/120/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Андріюк І.Г., ознайомившись із справою про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Городенківського відділення поліції Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, який не працює,

за ч.1 ст.130, КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 04.02.2021 о 14.20 годині у с. Поточище по вул.Шевченка керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. т НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

12.02.2021 року матеріали справ про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 надійшли до Городенківського районного суду Івано-Франківської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду від року були передані на розгляд судді Андріюк І.Г.

Розгляд справи призначено на 26.02.2021.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнав, зазначив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте не керував транспортним засобом, його до місця, де зупинили працівники поліції, привіз водій, вже на той час був у стані алкогольного сп`яніння, тому однозначно заперечив факт керування транспортним засобом.

Суд, задля належного з`ясування усіх обставин справи викликав свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, та відклав судове засідання на 11.03.2021.

У судове засідання 11.03.2021 свідки не з`явились, хоча були повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено на 25.03.2021.

У судовому засіданні 25.03.2021 викликані судом свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили той факт, що були присутніми при складанні протоколу на ОСОБА_1 та засвідчували факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння. На запитання суду, чи керував ОСОБА_5 транспортним засобом зазначили, що, коли прибули на запрошення працівників поліції, автомобіль стояв на краю вулиці, тому не можуть стверджувати про факт кермування автомобілем ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення порушника ОСОБА_1 свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ч.1ст.130 КУпАП, відповідальність особи наступає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд, під час розгляду адміністративної справи, дослідив наступні докази, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення:

- дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 231160, відповідно до якого ОСОБА_1 04.02.2021 о 14.20 годині у с. Поточище по вул.Шевченка керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. т НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 із зазначенням пояснення про те, що він керував машиною;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння позитивний 3,18 проміле;

- пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 які зазначили, що 04.02.2021 о 14.20 год були запрошені працівником поліції при освідченні водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, тест позитивний 3,18 проміле;

Також до протоколу додано рапорт, відеодоказ адмінправопорушення.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху(далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України, кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п.2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, щ знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст. 266 КУпАП, п. 6, 7 Розділу І, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП, та Інструкції, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено, що результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння позитивний 3,18 проміле;

Наведене повністю підтверджується відеоматеріалами з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, які долучені до матеріалів провадження та містяться на диску.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд дослідив відеозапис з нагрудних відеокамер інспектора патрульної поліції, де чітко зафіксовано результат огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На диску відеофіксації правопорушення, зокрема на файлі №1, зафіксовано, що у присутності двох свідків ОСОБА_1 на місці погодився пройти тест на вживання алкогольних напоїв. Результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння позитивний 3,18 проміле. Проте на відеофайлі не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

В даному випадку суд вважає, що додані до матеріалів справи докази не є належними, не узгоджуються із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського та поясненнями особи у судовому засіданні, та не можуть бути прийняті судом як доказ вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 немає.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 Кодексу, Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Андріюк І. Г.