н/п 3/490/2483/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4510/21
П О С Т А Н О В А

03.08.2021р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протоколи про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

02.06.2021р. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії ААБ №110218 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, протокол серії ААБ №110190 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та протокол серії ААБ №109638 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду від 03.08.2021р. матеріали вказаних протоколів об`єднано в одне провадження із присвоєнням єдиного порядкового номеру судової справи №490/4510/21.

Згідно протоколів вбачається, що що 02.06.2021р. близько 02:40 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Mercedes-Benz Е200" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по вул. Артилерійській в районі буд. №11 та в порушення п.п. 2.3 "б", 10.9 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виконанні маневру руху заднім ходом не впевнився в його безпеці, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого допустив зіткнення із припаркованим транспортним засобом марки "Mercedes-Benz Е280" реєстраційний номер НОМЕР_2 . В подальшому, будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної події, ОСОБА_1 в порушення п. 2.10 "є" до проведення його огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння, допустив вживання алкогольних напоїв, а в подальшому в порушення п. 2.10 "а" місце пригоди залишив.

ОСОБА_1 у судовому засіданні із обставинами правопорушення, викладеними в протоколах, не погодився. Пояснив, що того дня дійсно перебував у розважальному закладі, де вживав алкогольні напої. Пізніше за ним приїхала його дружина ОСОБА_2 на автомобілі "Mercedes-Benz Е200" реєстраційний номер НОМЕР_1 та під час паркування заднім ходом зачепила припаркований автомобіль "Mercedes-Benz Е280" реєстраційний номер НОМЕР_2 . Оскільки на вулиці в цей час нікого не було, ОСОБА_1 з дружиною почали шукати власника пошкодженого автомобіля та ним виявилась працівниця розважального закладу ОСОБА_3 ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_3 вирішити питання без виклику працівників поліції та мав намір сплатити їй грошові кошти на ремонт автомобіля. Однак через деякий час на місце події приїхав товариш ОСОБА_3 , який настояв на виклику працівників поліції. Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_1 з дружиною розповіли останнім про те, що за кермом була саме ОСОБА_2 , але інспектори не звернули увагу на такі обставини та безпідставно склали адміністративні протоколи відносно ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до адміністративного протоколу, доходжу до наступних висновків.

Так, згідно протоколів серії ААБ №110218, серії ААБ №110190 та серії ААБ №109638 від 02.06.2021р. дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Згідно положень ст. 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно змісту ст. 122-4 КУпАП відповідальність передбачено за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно ч. 4 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Отже, за змістом диспозицій ст.ст. 124, 122-4, 130 ч. 4 КУпАП склади даних адміністративних правопорушень утворюються із сукупності фактів, одним з обов`язкових елементів яких є здійснення керування особою транспортним засобом.

Керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі (рішення ВС/КАС від 20 лютого 2019 року справі №404/4467/16а).

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З матеріалів протоколів вбачається, що єдиним підтвердженням факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за подій описаних правопорушень є лише письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 02.06.2021р. Зазначені свідки в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про дату слухання справи належним чином. Тобто суд позбавлений змоги безпосередньо перевірити достовірність викладених пояснень свідків. Інших свідків, які б могли засвідчити факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 , допущення у такому стані наїзду на припаркований автомобіль, встановлено не було.

Отже, прямих та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем за обставин описаних у протоколах матеріали справи не містять.

Водночас, для дотримання європейського стандарту доведення вини «поза розумних сумнівів» недостатньо, щоб версія, викладена у протоколі, була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи (постанова Верховного Суду (ККС) від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19, від 2 березня 2021 року справа № 750/5469/18, провадження № 51-6103км20).

Так, допитана у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що дійсно 02.06.2021р. керувала "Mercedes-Benz Е200" реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхала забрати свого нетверезого чоловіка - ОСОБА_1 із розважального закладу. Рухаючись заднім ходом, зачепила припаркований позаду неї автомобіль. В подальшому разом із чоловіком залишалась на місці події та пояснювали працівникам поліції, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

З матеріалів оглянутих відеозаписів, доданих до протоколу також вбачається що в ході усього спілкування з інспекторами поліції ОСОБА_1 неодноразово вказував, про те що за кермом не перебував, а ОСОБА_2 вказувала на себе як на водія.

Отже докази, надані органом, уповноваженим на складання протоколів, не спростовують обставин, зазначених ОСОБА_1 , та не забезпечують такий рівень доказування вини останнього, який не залишав би розумних сумнівів у можливості іншої версії подій, ніж зазначено у протоколах.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень на транспорті, особливо пов`язаних із завданням збитків майну та здоров`ю інших учасників дорожнього руху та із керуванням транспортними засобами водіями у стані сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростовними доказами факту причетності ОСОБА_1 до керування транспортним засобом 02 червня 2021 року за подій, описаних в адміністративних протоколах.

Недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, свідчить про відсутність в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 124, 122-4, 130, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст.ст. 122-4, 124 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.