Справа № 219/5288/21
Провадження № 3/219/1913/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Рибкіної Н.М., за участю секретаря судового засідання Бібік Н.М.,особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,захисника Ритова Я.М., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська (нині м. Бахмут), Донецької області, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2021 року інспектором ВРПП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області Віноградовим С.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 094091 про те, що 17 травня 2021 року о 02 годині 00 хвилин у місті Бахмут Донецької області по вулиці Горбатова біля будинку № 69 водій ОСОБА_2 керував автомобілем «PEUGEOT-407», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіри). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі та від продуття газоаналізатору «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу водій відмовився. Таким чином, ОСОБА_2 , порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення від 17.05.2021 складено стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його особу працівниками поліції було встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 24.10.2008 року ВРЕР м. Артемівська.

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 18.10.2018 року, виданого Бахмутським міським відділом РАЦС ГТУЮ у Донецькій області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінив ім`я, про що 18 жовтня 2018 року складено відповідний актовий запис № 20. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені : ОСОБА_3 ( а.с.16).

Згідно з копією паспорту № НОМЕР_4 , паспорт на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Артемівська Донецької області виданий 26.10.2018 року органом № 1420. ( а.с. 17).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Артемівська, Донецької області, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Артемівська Донецької області є однією особою.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінованого йому правопорушення не визнав, пояснивши, що його автомобіль був припаркований на стоянку біля автомийки «Централь» за адресою м. Бахмут, вул. Горбатова, 69 близько о 20-00 годині 16 травня 2021 року, так як він з друзями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приїхали на набережну відпочити, вживали пиво, а потім близько 01-30 години йшли в напрямку припаркованого автомобіля забрати речі друзів, які вони залишили у його в автомобілі. В момент,коли він відчинив дверцята автомобіля, підійшли працівники поліції та запитали, хто є власником автомобіля, на що ОСОБА_3 відповів, що транспортний засіб належить йому, після чого вони запросили ОСОБА_3 до поліцейського автомобіля, де запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він відмовився. Після цього працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення. Під час фіксації на відео працівники поліції сказали, щоб на камеру повідомив, що нібито у нього не горіла фара на автомобілі, інакше заберуть автомобіль на штрафмайданчик. Про те, що він притягнутий до адміністративної відповідальності нібито за те, що в автомобілі не горіла фара в нічний час доби та відносно нього винесена ще постанова, йому було не відомо, оскільки працівник поліції про розгляд справи та винесення постанови йому не повідомив, він вважав, що документи оформлюються в межах однієї процедури складення адміністративного протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Працівником поліції було винесено постанову без попереднього розгляду справи, без вирішення клопотань, без дослідження доказів, заслуховування його пояснень та пояснень свідків. Таким чином, ОСОБА_3 вважав, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, хоч і перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак не керував транспортним засобом.

У судовому засіданні захисник Ритов Я.М. просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з таких підстав: оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_7 , а не ОСОБА_8 ; його підзахисному не було видано другий примірник протоколу; складання протоколу відбулося за відсутності свідків, в порушення п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1103, в якому зазначено, що « у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення,у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду» і в даному випадку протокол є актом обвинувачення особи; згідно з Інструкцією водієві пропонується спочатку пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та після цього огляд у медичному закладі, а не навпаки; направлення до медичного закладу в матеріалах справи відсутнє; в який медичний заклад направляв поліцейський невідомо, хоча згідно з Інструкцією повинен був направити в найближчий належний медичний заклад; відеозапис не може бути допустимим доказом у справі, оскільки дозволу на копіювання та видачу відеозаписів відповідальній особі рішенням керівника не надавалося, відміток в журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в журналі обліку стосовно копіювання та видачі відеозаписів відповідальною особою не робилося, чим порушено вимоги «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 .

А також, матеріалами справи не підтверджується факт керування транспортним засобом, оскільки : про існування постанови 1272 від 17.05.2021 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за те, що у автомобіля не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, ОСОБА_1 було не відомо, так як працівниками поліції вона була складена без будь-якої підготовки до розгляду справи, без оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не досліджувалися докази, не була заслухана особа, яка бере участь у розгляді справи та свідки. На теперішній час дана постанова оскаржена в Артемівському міськрайонному суді як така, що винесена з порушенням законодавства . Таким чином, на думку захисника, відсутні належні і допустимі докази, які підтверджують вину ОСОБА_3 в інкримінованому йому правопорушенні.

Допитаний в судовому засіданні, яке відбулося 30 липня 2021 року, свідок ОСОБА_4 пояснив, що в середині травня числа точно не пам`ятає 2021 року він, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приблизно з 19-00 до 20-00 години зібралися кампанією відпочити на набережній р.Бахмутки у м. Бахмуті. Їх автомобілем зібрав ОСОБА_3 , автомобіль поставив біля автомийки «Централь» на стоянку, закрив з їхніми речами. Вони взяли в магазині пива, відпочивали до 01-00 години ночі. Потім повернулися до автомобіля забрати речі, ОСОБА_3 відчинив дверцята автомобіля, в цей момент підійшли працівники поліції та запитали хто власник автомобіля, на що ОСОБА_8 відповів, що він. Працівники поліції його запросили до поліцейської машини, він пішов з ними, коли повернувся, повідомив всім, що відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення за відмову пройти огляд на стан сп`яніння. Після цього свідок викликав таксі та поїхав додому. Автомобіль до ранку залишився на стоянці, так як у будинку поряд живе співмешканка ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні 30.07.2021 року свідок ОСОБА_5 пояснив, що в середині травня 2021 року він з товаришами вирішили зібратися на набережній відпочити. На автомобілі ОСОБА_3 приїхали, залишили в автомобілі свої речі, автомобіль поставили на стоянку та пішли відпочивати. Вживали пиво. Десь на початку другої години ночі поверталися до автомобіля забрати речі та розійтися. Коли підійшли до автомобіля, підійшли працівники поліції та запитали власника автомобіля, ОСОБА_3 сказав, що він, і його запросили до поліцейської машини. Через 15-20 хвилин ОСОБА_3 повернувся і сказав, що відносно нього склали протокол за те, що він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_3 казав, що він не керував автомобілем, але йому працівники поліції сказали, що будуть розбиратися в суді.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з статями 1, 3, 8, 9 Конституції України - Україна є правовою державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Така ж правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Наведене дає підстави стверджувати те, що в ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зрозумілою, безумовною, не передбачати її неоднозначного тлумачення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 094091 інспектором ВРПП Бахмутського РВП Віноградовим С.В. зазначено,що ОСОБА_2 17 травня 2021 року о 02 годині 00 хвилин керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіри). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі та від продуття газоаналізатору «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

При цьому, виходячи з наданих під час розгляду справи показів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 17 травня 2021 року о 02 годині 00 хвилин хоч і перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак транспортним засобом «PEUGEOT-407», реєстраційний номер НОМЕР_1 не керував. Вказане також узгоджується з відеозаписом, оглянутим у судовому засіданні 06 серпня 2021 року, здійсненим за допомогою нагрудної камери поліцейського, яким складався протокол. На здійсненому відеозапису не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу та тієї обставини, що за кермом вказаного автомобіля знаходився ОСОБА_3 .

Крім того, суд зазначає, що працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 094091 складено у відсутність двох свідків, чим порушено пункт 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1103, в якому зазначено, що « у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення,у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду».

Частиною 2 статті 266 КУпАП ( редакція з 17.03.2021 року) визначено, що «під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, і лише в разі неможливості застосування таких засобів - огляд проводиться у присутності двох свідків». Таким чином, законодавцем з 17.03.2021 року було спрощено лише процедуру огляду на стан сп`яніння. Змін до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1103, щодо процедури складання протоколу про адміністративні правопорушення у разі відмови водія від проведення такого огляду не вносилось.

Практика та позиція ЄСПЛ вказують, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Щодо заявленого клопотання захисника Ритова Я.М. про визнання недопустимим доказом відеозапису події з портативного відеореєстратора поліцейського з підстав відсутності дозволу на копіювання та видачу відеозаписів відповідальній особі рішенням керівника та відсутності відміток в журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в журналі обліку стосовно копіювання та видачі відеозаписів відповідальною особою, суд зазначає, що як вбачається з відповіді Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області № 10445/401/01-2021 від 30.06.2021 р. 17.05.2021 року під час несення служби на маршруті патрулювання працівниками ВРПП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Виноградовим С.В. та ОСОБА_9 виявлено факт керування транспортним засобом гр. ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, водій відмовився. Зазначене правопорушення зафіксовано на портативний відеореєстратор , який отримав поліцейський ОСОБА_9 в черговій частині Бахмутського РВП перед заступом на службу 16.05.2021 о 19:00 год. Факт отримання та повернення портативного відеореєстратору зафіксовано в Журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації.

Підстави для визнання доказу відеозапису події з портативного відеореєстратора поліцейського недопустимим з підстав зазначних захисником Ритовим Я.М. відсутні.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з відтвореного відеозапису події з портативного відеореєстратора поліцейського від 17.05.2021 року вбачається, що в порушення вимог ст.266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 працівник поліції запропонував спочатку ОСОБА_10 пройти медичне обстеження від якого він відмовився, а потім продути алкотестер від чого він відмовився.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що об`єктивних доказів того, що ОСОБА_3 17 травня 2021 року о 02 годині 00 хвилин у місті Бахмут Донецької області по вулиці Горбатова біля будинку № 69 керував автомобілем «PEUGEOT-407», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння під час розгляду справи не здобуто, а докази, надані особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення, в якості підтвердження вчинення правопорушення, є недостатніми для встановлення у діях ОСОБА_3 вини, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Статтею 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких першим пунктом визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.М.Рибкіна