11.06.2021 Справа № 756/5461/20
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/5461/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2021 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника, - адвоката Гордієнка П.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ), за ст. 124 КУпАП

та

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, жителя АДРЕСА_2 ), за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

22.03.2021 після повернення з додаткової перевірки та доопрацювання до провадження судді Оболонського районного суду міста Києва Касьян А.В. надійшла вказана справа.

За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення судом встановлено наступне.

21.04.2020 о 17:00 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Toyota Camry (д.н.з. НОМЕР_1 ) по просп. Героїв Сталінграда, 4 у м. Києві (в сторону Північного моста), не виконав вимоги наказового знаку 4.1 «Рух прямо», здійснив зупинку для повороту ліворуч, внаслідок чого в нього здійснив наїзд транспортний засіб марки Dacia Logan (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався позаду, чим порушив п. 4.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Водночас, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.04.2020 серії ДПР18 №071536, 21.04.2020 о 17:00 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Dacia Logan (д.н.з. НОМЕР_2 ) по просп. Героїв Сталінграда, 4 у м. Києві (в сторону Північного моста), не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry (д.н.з. НОМЕР_1 ), який зупинився попереду, чим порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Гордієнко П.В. заперечив винуватість свого довірителя, просив провадження по справі стосовно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на висновок експертного дослідження, який просив долучити до матеріалів справи та врахувати при постановленні рішення.

ОСОБА_1 підтримав позицію захисника.

Будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за на адресу проживання ОСОБА_2 , зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення а також у поясненнях, наданих після дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився та не повідомив суду про поважні причини свого неприбуття. Відповідно до наявного у матеріалах справи зворотного повідомлення рекомендованого відправлення, судові повідомлення повернулись «за закінченням терміну зберігання».

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Каракуця проти України» від 16.05.2017).

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 (справа №911/3142/19) направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 (справа №913/879/17), від 21.05.2020 (справа №10/249-10/19), від 15.06.2020 (справа №24/260-23/52-б).

З огляду на неявку в судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи її неодноразове повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, суд з огляду на положення ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки її явка до судового засідання не є обов`язковою.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також докази, долучені стороною захисту в судовому засіданні, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», у справах про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП, з метою забезпечення виконання вимог ст. 245 КУпАП, коли до адміністративної відповідальності притягаються дві або й більше осіб, внаслідок спільних дій яких сталася дорожньо-транспортна подія, суди повинні практикувати розгляд справ щодо них в одному провадженні.

Відповідно до положень ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожен окремо, реалізували своє право володіти та керувати транспортним засобом, чим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Дослідивши в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

-- дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №071536 в якому зазначено, що 21.04.2020 о 17:00 на просп. Героїв Сталінграда, 4 у м. Києві (в сторону Північного моста), водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Dacia Logan (д.н.з. НОМЕР_2 ), не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry (д.н.з. НОМЕР_1 ), який зупинився попереду, чим порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП;

- дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №005164, в якому зазначено, що 21.04.2020 о 17:00 на просп. Героїв Сталінграда, 4 у м. Києві (в сторону Північного моста), водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Toyota Camry (д.н.з. НОМЕР_1 ) не виконав вимоги наказового знаку 4.1 «Рух прямо», здійснив зупинку для повороту ліворуч, внаслідок чого в нього здійснив наїзд транспортний засіб марки Dacia Logan (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався позаду, чим порушив п. 4.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП;

- дані, що містяться в схемі ДТП від 21.04.2021, складеної з дотриманням вимог пункту 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395);

- пояснення водія транспортного засобу марки Toyota Camry ОСОБА_2 ;

- пояснення водія транспортного засобу марки Dacia Logan ОСОБА_1 ;

- дані, що містяться в листі КП «Київавтодор» від 25.05.2020 №523;

- схему дорожньої розмітки по просп. Героїв Сталінграда, 4в у м. Києві;

- довідку КП «Центр організації дорожнього руху» від 14.05.2020 №053/04-14/2197,

проаналізувавши їх з точки зору їх об`єктивності та достатності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні, а тому вважає, що винуватість останнього у порушенні ним Правил дорожнього руху доведено повністю та кваліфікує його дії за ст. 124 КУпАП, як «порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів».

Разом з тим, судом досліджено долучений стороною захисту висновок експертного дослідження від 10.06.2021 №ЕД-19-21/16505-ІТ, відповідно до якого:

- у заданій дорожній обстановці водій транспортного засобу марки Toyota Camry (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 15.9.ґ) та дорожнього знаку 4.1 Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожній обстановці водій транспортного засобу марки Dacia Logan (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України. У заданій дорожній обстановці (зіткнення автомобілів Toyota Camry і Dacia Logan на перехресті) дії водія ОСОБА_1 не регламентуються вимогами п. 13.1. Правил дорожнього руху України;

- у заданій дорожній обстановці в діях водія транспортного засобу марки Toyota Camry (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 убачається невідповідності вимогам п. 15.9.ґ) та дорожнього знаку 4.1 Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожній обстановці в діях водія транспортного засобу марки Dacia Logan (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 , з технічної точки зору, не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.200 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Таким чином завданням суду є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ОСОБА_1 п. 13.1. Правил дорожнього руху, який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, та пошкодженням транспортних засобів.

Суд не може виходити за межі висунутого особі, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, обвинувачення.

У рішенні по справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» від 14.03.2002 ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У рішенні від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (рішення у справах «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути та тлумачитись на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно положень пункту 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила. ОСОБА_1 на підставі приписів п. 1.4 Правил дорожнього руху мав право розраховувати, що інші учасники руху виконують ці правила.

З огляду на сукупність наданих доказів, суд вважає, що у справі відсутні переконливі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 13.1. Правил дорожнього руху, оскільки суд, проаналізувавши дорожню обстановку та обставини, що склалися на ділянці дороги в момент, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, що зафіксовано схемою ДТП, поясненням учасників, а також іншими доказами в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з незалежних від водія ОСОБА_1 причин, у зв`язку з чим, провадження по справі стосовно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, з дня вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, яке не є триваючим, минуло більше трьох місяців, тобто строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, закінчився.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що справа відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись статтями 38, 124, 221, 276-280, 283-287, 289 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.В. Касьян