Справа №: 297/3087/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Гал Л. Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону від 07 липня 2016 року за № 1446-VIII,

в с т а н о в и в:

25 грудня 2020 року о 12:10 годин в с. Яноші по вул. Головній, ОСОБА_1 керував мопедом марки «Peugeot-Speedfight», б/н, об`єм двигуна 49,9 см3, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в суд не з`явився.

Перевіривши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення від 25.12.2020 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приходжу до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 393583 від 25.12.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Наведене дає підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даних, які б спростовували докази вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, судді не надано.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності вказаним Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключена з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплена у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння,та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а відтак адміністративна відповідальність за ці дії з 03 липня 2020 року відновлена; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.

Оскільки Законом № 720-ІХ такі зміни виключені, суддя керується положеннями статті 8 КУпАП, за якими передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Отже, оскільки ОСОБА_1 вчинив дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП після 03.07.2020 року, а саме 25.12.2020 року, а зміни, введені підпунктом 4 пункту 1 Розділу І (яким положення статті 130 КУпАП викладено у новій редакції) та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1 (яким введено в дію положення статті 286-1 КК України) Закону № 2617-VIII виключені Законом № 720-ІХ, тобто положення статті 130 КУпАП на момент вчинення правопорушення діють в редакції Закону від 07 липня 2016 року за № 1446-VIII, має бути застосований закон, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З урахуванням вищезазначеного, відповідно до вимог адміністративного закону і передбаченої цим законом санкції, вважаю, що винного ОСОБА_1 необхідно для його виправлення і запобігання вчинення ним нових правопорушень піддати адміністративному стягненню у виді штрафу.

При цьому, згідно п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в редакції згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 19.12.2008 року №18, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 1222, ч. 3 ст. 123 статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

За таких обставин, оскільки даних про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, немає, тому позбавлення права керувати транспортними засобами, як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, до нього не слід застосовувати.

Керуючись ст.ст. 8, 130, 265-1, 283 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через цей суд до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Гал Л. Л.