КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 357/1669/21

номер провадження: 33/824/3251/2021

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката ФілінаЕдуарда Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Філіна Едуарда Володимировича в інтересахОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним увчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп.

Як зазначено в постанові судді, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №321060 встановлено, що 23 січня 2021 року о 14 год 30 хв. ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Fiat Tempra», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , по Сквирському шосе, 134 у місті Біла Церква Київської області, маючи ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чимпорушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Філін Е.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року, скасувати цю постанову судді першої інстанції та закрити провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на невідповідність висновків судді обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Філін Е.В. не приймали участь в судовому засіданні, яке було призначено на 12 квітня 2021 року о 09 год 00 хв., оскільки останній подав до суду клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його в іншій області. Захисник вважає, що суд першої інстанції помилково не задовольнив дане клопотання та постановив оскаржувану постанову, оскільки в Житомирській області, в якій він проживає, а також у місті Києві у період з 20 березня 2021 року до 30 квітня 2021 року, у зв`язку з карантином було запроваджено червону зону та обмежено рух громадського транспорту. Тому він не мав змоги прибути в судове засідання, яке було призначене на ранній час та надати ефективний захист ОСОБА_1 . Вказує, що оскаржувана постанова була отримана ОСОБА_1 21 квітня 2021 року, а апеляційна скарга була подана 28 квітня 2021 року. Вказані обставини, на думку захисника, позбавили його права на своєчасне оскарження постанови, що є підставою для поновлення строків на апеляційне оскарження.

Зазначає, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, у протоколі він зазначив, що потрібно завезти матір до лікарні. Вказує, що обвинувачення, зазначене в протоколі про адміністративне правопорушенняє нечітким та незрозумілим, оскільки воно складається з двох частини: 1) керував з ознаками наркотичного сп`яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак у протоколі не сформульовано, який саме огляд має пройти на вимогу поліцейського (на стан сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб, а саме, на місці із застосуванням спеціальних засосів чи в найближчому закладі охорони здоров`я. Зазначає, що невірне та нечітке формулювання суті правопорушення позбавило ОСОБА_1 права на захист, так як обвинувачення йому незрозуміле.

Також зазначає, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим огляд вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_1 , оскільки у протоколі не зазначено, що поліцейським пропонувалось водію пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та водій відмовився від проходження такого огляду, а також, що водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. У поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Зазначає, що у порушення вимог пункту 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), поліцейський не направляв ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, але в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 січня 2021 року (додатку №1 до Інструкції) поліцейським вказано, що його було доставлено до закладу охорони здоров`я для огляду на стан сп`яніння. Однак суд не звернув на це уваги.

Вказує, що ОСОБА_1 не порушував пункт 2.5 ПДР, оскільки не повинен проходити огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Вказує, що згідно протоколу ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, що суперечить пункту 2.5 ПДР.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Філіна Е.В., який підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі та в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження й просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Філін Е.В. у судове засідання, яке призначене судом на 12 квітня 2021 року о 09 год 00 хв., не з`явилися, оскільки 08 квітня 2021 року адвокат Філін Е.В. на електронну адресу суду подав клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його в іншій області (а.с.55). Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд залишив вказане вище клопотання захисника без задоволення та розглянув справу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до супровідного листа від 13 квітня 2021 року на адресу ОСОБА_1 була направлена судом першої інстанції копія постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року (а.с.73).

При апеляційному розгляді справи встановлено, що 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови від 12 квітня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наданого захисником апеляційному суду.

28 квітня 2021 року адвокат Філіна Е.В. в інтересах ОСОБА_1 через канцелярію суду першої інстанції подав апеляційну скаргу на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження(а.с.74-83).

Згідно з приписами ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за завою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З урахуванням викладеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи клопотання про поважність причин пропуску адвокатом Філіним Е.В. строку на оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року та закриття провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.

Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №321060 від 23 січня 2021 року, згідно з яким встановлено, що поліцейським батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області ДПП капралом поліції Куртою Р.В. у водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом - автомобілем «Fiat Tempra», д.н.з. НОМЕР_1 , були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук.У порушення вимог пункту 2.5 ПДР від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, що засвідчено підписами свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , письмовими поясненнями цих свідків, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 січня 2021 року, розпискоюОСОБА_4 про зобов`язання доставити транспортний засіб за адресою: АДРЕСА_1 та не допускати водія ОСОБА_1 до керування, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.1-7).

У рішеннях Європейского суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейский суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, йому працівниками патрульної поліції у присутності двох свідків роз`яснено його права та запропоновано пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та зазначив, що йому потрібно завезти матір до лікарні (а.с.7).

Крім того, як зазначено вище, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З урахуванням того, що особи свідків, вказані в протоколі, є випадковими перехожими, не зацікавленими в результатах розгляду справи, підстав не довіряти їх поясненням, апеляційний суд не вбачає.

Отже, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності не дають підстав для сумніву щодо доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та у поясненнях свідків не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Таким чином висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

При цьому, апеляційний суд враховує, що диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного посилання в апеляційній скарзі на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з тих підстав, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки у протоколі не зазначено, що поліцейським пропонувалось водію пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і водій відмовився від проходження такого огляду, а також те, що водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я і поліцейські не направили його до вказаного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, є необгрунтованими, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що поліцейський не направляв ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, але в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 січня 2021 року (додаток №1 до Інструкції) поліцейським вказано, що його було доставлено до закладу охорони здоров`я для огляду на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не спростовують наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що, як зазначалось вище, є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не порушував пункт 2.5 ПДР, так як він не повинен проходити огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, є необґрунтованими, оскільки зводяться до власного тлумачення скаржником вказаної норми ПДР, а тому ці доводи не можуть бути підставою для скасування правильної постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року.

Таким чином, порушень норм КУпАП, у тому числі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування оскаржуваної постанови судді першої інстанції, не встановлено, а тому постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга адвоката Філіна Е.В. в інтересахОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Філіна Едуарда Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов