Справа № 283/1796/21
Провадження №3/283/848/2021
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2021 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Хомич В.М., за участю особи, відносно якої складено протокол, його захисника адвоката Реуса Д.С., потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої адвоката Міхненка С.С., розглянувши справу, що надійшла з Відділення поліції №1 Коростенського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , апаратника варіння ТОВ «Екоплант»,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ за № 779233 від 05.07.2021, 03 червня 2021 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_2 , по вулиці Володимирській в місті Малині, вчинив психологічне насильство відносно колишньої співмешканки, ОСОБА_1 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою в її адресу, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав їй психологічного розладу здоров"я.

ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину не визнав. Пояснив, що того дня повертався з роботи, сів у маршрутку, там була ОСОБА_1 , він підійшов до неї, запитав за дитину, вона мовчала, потім сказала, що викличе поліцію, я вийшов з маршрутки, а вона поїхала далі.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Реус Д.С. подав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_1 у судовому засіданні показала, що поверталась з роботи, була в маршрутці, до неї підійшов її колишній співмешканець ОСОБА_2 , почав ображати словами брутальної лайки, були запитання і про дитину, вона пересіла ближче до водія, але ОСОБА_2 знову підійшов, став ображати, вона сказала, що викличе поліцію, тоді він з маршрутки вийшов. В маршрутці було повно людей, оскільки був кінець робочого дня, зазначила, що була в маршрутці без дитини ОСОБА_4 . На запитання головуючого, відповіла, що на даний час з ОСОБА_3 не проживають та не спілкуються, мають спільну дитину, за побачення з якою ОСОБА_2 триває спір. Вона не хоче, щоб ОСОБА_2 бачився з дитиною, бо боїться за дитину.

Представник потерпілої адвокат Міхненко С.С. просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та притягнути його до відповідальності.

Старший ДОП ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, майор поліції Дейнеко І.В. викликаний в судове засідання та допитаний в якості свідка, підтвердив, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 було складено ним 05 липня 2021 року, за заявою ОСОБА_1 від 04.06.2021. В той же день, коли складав протокол, він відбирав пояснення у ОСОБА_5 . ОСОБА_2 надав свої анкетні дані, а від надання будь-яких пояснень після дзвінка адвокату категорично відмовився. ОСОБА_6 вказав, що подія відбулась в автобусі, свідків не було можливості встановити. Зі слів потерпілої, ОСОБА_2 ображав її нецензурними словами, на день правопорушення вони разом не проживали, про конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо дитини, він нічого не знає.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні надав свідчення про те, що працює водієм у ПП «Столяр», десь на початку липня цього року (точної дати не пригадує), коли в нього був черговий рейс о 16 годині 25 хвилин, по розкладу відправився з вокзалу, ОСОБА_3 зайшов в маршрутку на зупинці «БАМ» та сів у задній частині автобуса, а ОСОБА_1 зайшла на «Прожекторі» та сіла на сидіння відзару за водієм. До неї підійшов ОСОБА_3 , почав щось їй говорити підвищеним тоном, з використанням нецензурної лексики, щось за дитину, точно не пам`ятає, щось з приводу того, що ОСОБА_8 чи то не дає можливості чи перешкоджає бачитись йому з дитиною. Це тривало приблизно до наступної зупинки, метрів 300 руху автобуса. Потім ОСОБА_1 пересіла ближче, на сидіння навпроти водія. ОСОБА_3 знов підійшов до неї, тримаючись за поручень та нахилившись над нею, продовжував щось говорити підвищеним тоном, вона йому теж відповіла, але, що саме ОСОБА_7 не чув. Погроз в адресу ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 він також не чув, через дві зупинки ОСОБА_3 вийшов біля магазину «Сільпо», на зупинці, де він зазвичай виходить. На запитання пояснив, що ОСОБА_2 при розмові з ОСОБА_1 використовув нецензурну лексику, але не ображав її прямо та не погрожував фізичною розправою. Він (свідок) зробив їм зауваження, щоб заспокоїлись або вирішували проблеми поза автобусом. Поведінка ОСОБА_2 не була такою, що порушувала громадський порядок, тому інші пасажири ніяких зауважень йому не робили. ОСОБА_1 в автобусі була без дітей.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП з наступних підстав.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства в сім`ї, тобто, в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Як встановлено судом на момент складання протоколу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не перебували у сімейних відносинах та не проживали разом, однак раніше перебували у фактичних шлюбних відносинах та мають спільну малолітню динину, яка проживає разом з ОСОБА_1 , тобто, ОСОБА_2 є суб"єктом правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В той же час судом із досліджених доказів не встанолено, що ОСОБА_2 під час події, яка відбулася в автобусі 03.06.2021 ображав ОСОБА_1 нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, як це зазначено у протоколі.

Безпосередній свідок даної події, водій автобуса, засвідчив, що ОСОБА_2 мав розмову "на підвищеному тоні", вживав нецензурну лексику, але ця розмова стосувалась питання дитини, при цьому свідок не чув особистих образ та погроз зі сторони ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 .

Суд не бере до уваги письмові поснення ОСОБА_9 від 05.07.2021, які наявні в матеріалах справи, оскільки, як встановлено судом, зазначена особа не була безпосереднім очевидцем події, яка відбулася в автобусі 03.06.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Таким чином, суду не надано, а судом не встановлено доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 допустив відносно ОСОБА_1 словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування чи інші діяння, спрямовані на обмеження її волевиявлення, та що такі дії викликали у ОСОБА_1 побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_1 , тобто, в діях ОСОБА_2 не встановлено об"єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 173-2, п.1 ч.1 ст.247, ст. 283, п.3 ч.1 ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області.

Суддя В. М. Хомич