ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/987/21Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П.
Провадження № 33/817/118/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. , розглянувши 23 березня 2021 р. в м. Тернополі з участю представника особи, що притягується до адмінвідповідальності, - Беляєвої О. М. та апелянта ОСОБА_1 адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не працює,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Беляєва О. М. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що судом першої інстанції не надано оцінки поясненням ОСОБА_1 про те, що він вживав алкоголь вже після зупинки транспортного засобу, коли автомобіль знаходився на зупинці в нерухомому стані.

Наголошує на тому, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" та випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які в сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що, враховуючи те, що в силу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 , а також представника особи, яка притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_2 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 11 січня 2021 року о 00 год. 04 хв. в м. Тернопіль по вул. Протасевича, 18 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes Benz E250», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків із застосуванням технічного приладу - газоаналізатора Alcotest Drager 6810 №ARBF-0422 (повірка дійсна до 15 жовтня 2021 року) відмовився в категоричній формі. Також відмовився проїхати в медичний заклад для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

Як вбачається з матеріалів справи, 11 січня 2021 р. капралом поліції Моховик Ю. В. - поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП, щодо Найдуха П. М. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 646457, згідно з якою 11 січня 2021 р. по вул. Протасевича, 18 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes Benz E250», номерний знак НОМЕР_1 , не увімкнув покажчик повороту перед зупинкою, а також при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цим самим порушив п. п. 9.2. (а), 2.1 (а), 2.1 (ґ) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Згідно зазначеної постанови, яку він не оскаржував, ОСОБА_1 за вищевказані порушення Правил дорожнього руху був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 36 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 425 грн.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції не надано оцінки поясненням ОСОБА_1 , що він вживав алкоголь вже після зупинки транспортного засобу, коли автомобіль знаходився на зупинці в нерухомому стані з огляду на те, що останній, керуючи автомобілем «Mercedes Benz E250», номерний знак НОМЕР_1 , не увімкнув покажчик повороту перед зупинкою, а отже даний транспортний засіб здійснював рух.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп"яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9"а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, тобто ті, які зазначені у п. 3 Інструкції та протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 112077 від 11.01.2021.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого поліцейськими відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 112077 від 11 січня 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена письмовими показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що 11 січня 2021 р. о 00 год. 20 хв. вищезазначені особи були запрошені в якості свідків по вул. Протасевича, 18, коли ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Драгер". Також працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 проїхати у медичний заклад для проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився, як і для проходження аналогічного тесту на місці зупинки транспортного засобу.

Вказані вище письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, а також пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 6810 №ARBF-0422 (повірка дійсна до 15 жовтня 2021 року), так і в медичному закладі.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так і з матеріалами справи.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги і спростовували висновки суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у сумі 681 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (заява на переказ готівки № 0.0..1, код квитанції №9224-6427-4001-9229) від 24.02.2021 року, наявною в матеріалах справи.

За таких обставин вважаю, що ОСОБА_1 був помилково сплачений судовий збір в розмірі 681 грн., а тому зазначені кошти слід повернути заявнику, зобов`язавши отримувача судового збору ГУК у Терн. обл./тг м.Терноп./22030101 виконати вказану вимогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 288, 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бєляєвої О. М. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. на рахунок отримувача - UA0019751, отримувач коштів - ГУК у Терн. обл./тг м.Терноп./22030101, код отримувача - 37977599, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), призначення платежу -*101; НОМЕР_2 ;22030101;СУДОВИЙ ЗБІР (ДЕРЖАВНА СУДОВА АДМІНІСТРАЦІЯ УКРАЇНИ, 050); ОСОБА_1 .

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба