КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 760/9454/21 Апеляційне провадження №33/824/3101/2021Головуючий у суді першої інстанції - Шереметьєва Л.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року суддя Київського апеляційного суду М.І.Оніщук, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої статтею 471 Митного Кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.05.2021 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вказаною постановою 22.03.2021 року о 09 год. 50 хв, під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу "Приліт" терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" громадянин Ізраїлю - ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), який прилетів до України з Ізраїлю, м. Тель-Авів, рейсом PS 778, авіакомпанії «МАУ». Для проходження митного контролю своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.

Разом з тим, на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України громадянину було поставлено питання щодо наявності готівкових коштів, пасажир відповів, що переміщує через митний кордон України приблизно 20 500 доларів США, які були пред`явлені на вимогу. Зі слів ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) 12 086,00 дол. США належить йому особисто, а інша частина - 8 800, 00 дол. США належить його товаришу, який прилетів разом з ним.

Пасажир обрав проходження митного контролю "зеленим коридором", де передбачено наявність у громадян готівки у розмірі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро.

З виявленої суми, пасажиру було пропущено 11 886,00 доларів США (еквівалент 9999 євро). За протоколом про порушення митних правил вилучено 9 000,00 доларів США.

Не погодившись з указаним судовим рішенням, Київська митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку в частині повернення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) готівкових коштів в розмірі 9 000 дол. США, вказавши на необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо не застосування такого стягнення. Оскільки, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) своїми діями вчинив порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, які проявилися у переміщенні через митний кордон України валюти у розмірі, який перевищував максимально дозволений Постановою Правління НБУ № 5 від 02.01.2019 року без письмового декларування. Просила скасувати постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва суду від 14.05.2021 року в частині повернення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) готівкових коштів та застосувати до нього стягнення відповідно до санкції ст. 471 МК України, а саме конфіскацію обмежених товарів - 9 000, 00 дол. США.

У судовому засіданні представник Київської митниці Держмитслужби підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвокат Ярошенко С.М. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та пояснив, що валюта провозилася на двох осіб, шкоди державі не заподіяно, а кошти провозилися через кордон з метою інвестування в Україні.

Вивчивши матеріали справи та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 486, 487 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний України особою, яка формою проходження митного кордону обрала проходження (проїзд) через «зелений коридо», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 471 МК України.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 17 КУпАП Закону України про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд використовує Конвенцію (конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу, суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу»/ дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу (рішення від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення.

Європейський суд з прав людини вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2021 року о 09 год. 50 хв, під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу "Приліт" терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" громадянин Ізраїлю - ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), який прилетів до України з Ізраїлю, м. Тель-Авів, рейсом PS 778, авіакомпанії «МАУ». Для проходження митного контролю своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ч.2 ст. 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 366 МК України громадянин, який переміщує товари через митний кордон самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

При цьому перетин особою (громадянином), що переміщує товари через митний кордон - «зеленої лінії», згідно положень Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03 серпня 2018 року «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю особою (громадянином) обрано «зелений коридор», і декларування переміщуваних товарів здійснюється шляхом вчинення дій.

На підставі положень п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітниками митниці було проведено усне опитування ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ). На запитання співробітників митниці він повідомив, що переміщує через митний кордон України 20 500 доларів США з яких: 12 086,00 дол. США належать йому особисто, а інша частина - 8 800, 00 дол. США належить його товаришу, який прилетів разом з ним.

Після проведення опитування ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянином було видано готівку в розмірі 20886, 00 дол. США, що знаходились в окремому відділенні сумки пасажира (ручна поклажа).

Готівка переміщувалась без ознак приховування. В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, щоїхав в Україну разом зі своїм товаришем. При собі мав 12 086, 00 дол. США. Товариш дав йому на зберігання 8 800, 00 дол. США, оскільки не мав куди їх покласти та вперше їхав до України, тому хвилювався за таку суму грошей. Після перельоту він був дуже втомленим, а тому забув віддати товаришу його кошти. З правилами митного контролю знайомий, оскільки часто літає в Україну, не задекларував кошти, тому що вони були не його. Крім того, в суді першої інстанції ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) пояснив що він летів з товаришем, в доказ цьому було надано авіаквитки на двох осіб, бронювання яких відбувалося з банківської карти ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів Постанови Правління НБУ № 3 від 02 січня 2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» та Постанови Правління НБУ № 5 від 02 січня 2019 року «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» фізичні особи (резиденти та нерезиденти) ввозять в Україну та вивозять за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 евро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі. При цьому перерахунок сум готівкової валюти і вартості банківських металів у євро для вимог вищевказаного Положення здійснюється за офіційним курсом гривні до євро, установленим Національним банком України або за крос-курсом, визначеним згідно з офіційним курсом гривні до відповідних іноземних валют і банківських металів, установленим Національним банком, на день перетинання митного кордону України або на день пересилання готівкової валюти, банківських металів.

На підставі вищевикладених норм, з виявленої суми готівки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) було пропущено 11 886,00 доларів США (еквівалент 9999 євро).

За протоколом про порушення митних правил, на підставі положень ч. 3 ст.197, ст. 511 МК України у ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) вилучено предмет правопорушення - 9000, 00 дол США.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачила її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо відсутності достатніх даних, які б вказували на умисні дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), щодо переміщення через кордон України готівки, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення, вірно взяв до уваги відсутність в матеріалах провадження даних про незаконність походження вилучених у правопорушника коштів та відсутність відомостей про те, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність. Шкода, яку ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )потенційно міг завдати державі, була незначною, оскільки єдине діяння, яке він вчинив полягає у ненаданні митному органу відповідної декларації.

З урахуванням наведеного, проаналізувавши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність винних умисних дій ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) та ,як наслідок з урахуванням всіх фактичних обставин справи й відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, в даному випадку втручання у право власності, а саме, конфіскація вилучених коштів не може вважатись пропорційною шкоді яку ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) міг завдати державі та є крайньою мірою, що спричинить для нього «індивідуальний надмірний тягар».

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і зводяться лише до викладу фактичних обставин справи, яким судом надана відповідна правова оцінка, що узгоджується з вимогами закону. Більш того, апеляційна скарга не містить жодних доводів, які б спростовували висновки суду та давали б можливість дійти висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У відповідності з вимогами ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Таким чином, переглянувши справу в межах апеляційної скарги, не встановивши при цьому порушень норм матеріального та процесуального права, та враховуючи відсутність будь-яких нових доказів, які б не досліджувалися або були необґрунтовано відхилені судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 529 ч. 5 Митного кодексу України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої статтею 471 Митного Кодексу України - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук