Справа № 525/610/21
Провадження №3/525/316/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2021 Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Прасол Я.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Полтава, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер суду невідомий,

протягом року до адміністративної відповідальності

не притягувався

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

28.05.2021 до суду з ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшла для розгляду справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

Розгляд справи призначався на 16.06.2021, 21.07.2021, 29.07.2021.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №633412 від 20.05.2021, вбачається, що 20.05.2021 громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , розпивав спиртні напої зі своїм знайомим гр. ОСОБА_2 , та при спілкуванні висловлювався нецензурною лайкою у присутності своєї малолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, ОСОБА_1 ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків та допустив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Про день і час розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності сповіщалася шляхом направлення судової повістки за адресою, яка вказана у протоколі про адмінправопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та пояснив, що дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, але алкоголь вживав із ОСОБА_2 не вдома і не на очах у дитини. Нецензурною лайкою у присутності дитини не виражався.

Допитаний у судовому засіданні свідок інспектор СРПП ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , суду повідомив, що вони прибули до помешкання ОСОБА_1 на виклик представників Білоцерківської сільської ради, у будинку на столі був алкоголь, ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння та виражався нецензурною лайкою у присутності неповнолітньої дитини. Протокол було складено у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 виховував дитину у стані алкогольного сп`яніння.

Допитана, як свідок ОСОБА_5 суду повідомила, що її співмешканець ОСОБА_1 у той день прийшов додому із своїм товаришем по роботі ОСОБА_2 , вони перебували у стані алкогольного сп`яніння. У цей час приїхала соціальна служба перевірити умови проживання дитини. Викликали поліцію, хто саме їй не відомо. Поліція приїхала та попросили ОСОБА_2 піти. Більше їй нічого не відомо. Повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 алкоголю у них вдома на очах дитини не вживали, щоб ОСОБА_1 колись виражався нецензурною лайкою у присутності дітей, вона не бачила та не чула.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, покази свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, доходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Частина 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Матеріали справи не містять доказів щодо ухилення ОСОБА_1 від обов`язків по вихованню дітей. Не зазначені свідки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, проте до матеріалів справи додані пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , процесуальний статус даних осіб по справі не визначено. У протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено час, коли було вчинено адміністративне правопорушення,

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

У даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено які саме неправомірні діяння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказують на його ухилення від виконання батьківських обов`язків.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень особи, яка притягається до відповідальності викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

Таким чином, перевіривши докази у справі на належність та допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 184 ч.1, 245, 247, 256, 278, 280 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Прасол