КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6211/18
Провадження № 3-в/552/2/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2021 Суддя Київського районного суду м. Полтави Калько О.С., розглянувши подання старшого інспектора Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Володько Ярослава Андрійовича про вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтава від 03.12.2018 по справі № 552/6211/18 ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183-1 КУпАП ( за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей) та призначено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. З 21.12.2018 зазначена постанова перебуває на виконанні в Київському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області.

Від старшого інспектора Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Володько Я.А. на адресу суду надійшло подання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, оскільки місце перебування останнього неможливо встановити, із застосуванням аналогії закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ( особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, зокрема протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж позбавлення волі). Крім того, Конституційний суд України в рішенні від 11.10.2011 ( справа № 10-рп/2011) аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що вони є менш суспільно небезпечними». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії Кримінального кодексу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду подання, в судовому засіданні, представник органу пробації Тимченко Є.В. подання підтримав та зазначив, що з 21.12.2018 постанова відносно ОСОБА_1 перебуває на виконанні в Київському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області. За цей час органом пробації були здіснені всі заходи для з`ясування місцеперебування порушника, але було встановлено, що останній протягом останніх п`яти років відсутній за місцем реєстрації та проживання, на даний час останній перебуває у розшуку, як боржник зі сплати аліментів.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи № 11/2018, приходжу до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, по постанові Київського районного суду м. Полтава від 03.12.2018 ОСОБА_1 був поставлений на облік Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області 21.12.2018. На неодноразові виклики до органу пробації не з`являвся, мати останнього ОСОБА_2 повідомила, що, ОСОБА_1 не проживає за місцем реєстрації більше п`яти років, з ним вона не спілкується та його місце знаходження їй не відоме. Опитані сусіди останнього також підтвердили факт відсутності ОСОБА_1 за місцем проживання протягом тривалого часу. Крім того, органом пробації були застосовані всі заходи для з`ясування місця перебування чи проживання ОСОБА_1 ( а.о.с.53-64,67,68, 72-78,81,84,87-101, 105-112, 114-118, 124-147, 149-152), але результатів останні не дали.

Положення КУпАП не містить поняття строків давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду, однак, гарантії Кримінального кодексу поширюються на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, про що зазначено в рішенні Конституційний суд України від 11.10.2011 ( справа № 10-рп/2011), а тому в даному випадку можливо застосувати аналогію закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Згідно ч.3 зазначеної статті, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 183-1 КУпАП державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтава 03.09.2018 складено за відсутності останнього. Постанова суду від 03.12.2018 винесена також за його відсутності, оскільки ОСОБА_1 на виклики суду не з`являвся, поштова кореспонденція, що направлялась за місцем його проживання повернута без вручення. Тобто, фактично ОСОБА_1 не є обізнаним про те, що на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, винесена постанова про накладення стягнення у вигляді 120 годин громадських робіт, та його поставлено на облік органу пробації.

Враховуючи вищезазначене, умисного ухилення від відбування призначеного покарання в його діях не вбачається.

Відповідно до принципу верховенства права, давність виконання постанови про накладення стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вирок його не було виконано протягом 2 років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Отже, строк давності виконання постанови про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 підлягає звільненню від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови, а тому подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 31-1, 304 КУпАП, ст. 80 КК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, призначеного постановою Київського районного суду м. Полтава від 03.12.2018, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Калько О.С.