Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/136/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Крімченко С. А.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Слободянюка Павла Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1

визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності,

за участі:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Слободянюка П.В.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2021 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за те, що він 22.09.2020 року о 12 год. 00 хв. по вулиці Діброви м.Олександрії, керуючи автомобілем ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_2 , виконуючи поворот праворуч на паркувальний майданчик, проявив особисту неуважність та безпечність до виконання вимог безпеки руху , не оцінив дорожню обстановку, різко зупинився , внаслідок чого відбувся наїзд на велосипед під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Діброви позаду його автомобіля . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду захисник Слободянюк П.В. в апеляційній скарзі просить скасувати постанову та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП без визначення винуватості ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується за ст.124 КУпАП за порушення п. 10.1 ПДР не визнає, оскільки вважає, що дорожньо-транспортна пригода виникла не з його вини, а іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 .

Відповідно до правил дорожнього руху чинних на момент ДТП, велосипедист, що рухається проїзною частиною, є повноправним учасником дорожнього руху. Він, відповідно, зобов`язаний знати і дотримуватися правил дорожнього руху. Велосипедист може здійснювати будь-які маневри, не заборонені правилами. Маневри на проїзній частині мають бути передбачуваними й зрозумілими іншим учасникам дорожнього руху.

Згідно вищевказаних правил існують певні вимоги до велосипедистів, що рухаються по проїзній частині, а саме: якщо велосипедна доріжка перетинає дорогу поза перехрестям, велосипедисти мають поступитися дорогою іншим транспортним засобам, що рухаються по дорозі; під час руху по проїзній частині, перед зупинкою, перестроюванням, поворотом або розворотом велосипедисти зобов`язані подавати попереджувальні сигнали: поворот або перестроювання праворуч: витягнута права рука; поворот або перестроювання ліворуч: витягнута ліва рука; зупинка: піднята догори будь-яка рука.

22 вересня 2020 року ОСОБА_2 , як учасником дорожнього руху було порушено пункти 6.2, 6.7., пункти 12.1. та 12.3., пункти 13.1, 13.3, 13.4 ПДР, однак працівники поліції, які оформляли ДТП віднеслись до цього формально. Вина велосипедиста, як учасника дорожнього руху не встановлювалася взагалі.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР України вбачається, що відповідальність за ст.124 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок чого виникло пошкодження, зокрема транспортного (их) засобу (ів).

Крім того, апелянт зазначає, що у випадку закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, в суду відсутні повноваження відповідно до ст. 247 КУпАП встановлювати наявність чи відсутність вини правопорушника.

Аналіз судової практики свідчить про неоднаковий підхід судів до вирішення питання щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.

Так, зокрема висновком науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності встановлено наступне: під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Тому на думку апелянта, постанова суду підлягає скасуванню з закриттям справи відносно ОСОБА_1 без встановлення його вини.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував.

Відповідно до діючого КУпАП відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності є: наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

У відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, що є процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначається суть адміністративного правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 240208 від 03.11.2020 року (а.с.1) убачається, що ОСОБА_1 звинувачується в тому, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а саме у тому, що 22.09.2020 року о 12 год. 00 хв. в м. Олександрія по вул. Діброви, керуючи автомобілем ВАЗ 212140 д.н.з. НОМЕР_2 , виконуючи поворот праворуч, проявив особисту неуважність та безпечність до забезпечення вимог безпеки руху, не врахував дорожню обстановку, різко зупинився в наслідок чого відбувся наїзд на велосипед під керуванням гр. ОСОБА_2 , який рухався по вул. Діброви позаду автомобіля, в наслідок чого відбулося ДТП.

При дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що зазначене в ньому обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення не можна визнати конкретним, оскільки в ньому не вказані обставини, які свідчать про склад правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, які саме дії ОСОБА_1 утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем різко зупинився, в наслідок чого відбувся наїзд на велосипед. Водночас, будь яких даних про пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, , як того вимагає диспозиція ст. 124 КупАП, протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не є конкретним, оскільки в ньому не відображено та не вказано, в чому саме полягає об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Не містять таких даних і інші докази у справі.

Крім того, як встановлено апеляційним судом, працівниками поліції, під час складання адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 , в супереч вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015, схему місця ДТП складено не було. Дана обставина позбавляє суд можливості встановити наявність пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тощо, для встановлення об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Незважаючи на вказані обставини, суд першої інстанції, не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить неконкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, відсутність доказів об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення, в порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод не забезпечив справедливий розгляд справи та прийшов до безпідставного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Частиною 8 статті 294 КУпАП, визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності необхідно скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Слободянюка Павла Вікторовича задовольнити частково.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2021 року, стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП скасувати та провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко