Справа № 3/593/270/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"22" липня 2021 р. м.Бережани Тернопільська область

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бережани Тернопільської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП протягом року не притягувався,-

В С Т А Н О В И В:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498362 від 09 квітня 2021 року вбачається, що «09 квітня 2021 року о 23 год. 50 хв. в м.Бережани по вул.Замкова гр. ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 21013 д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на стан сп`яніння алкогольного на місці зупинки т/з за допомогою приладу Драгер-6810, результат огляду становив 0,63 ‰ проміле».

У судове засідання неповнолітній ОСОБА_1 та його законний представник мати ОСОБА_2 не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Подали клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обгрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, не визнає, тому що 09 квітня 2021 року о 23:50 год. по вул.Замкова в м.Бережани він транспортним засобом не керував, але знаходився в салоні транспортного засобу ВАЗ 21013, в той час коли під`їхали працівники поліції. В матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом 09 квітня 2021 року о 23 год. 50 хв. На відеозаписі, зображено рух траспортного засобу 08 квітня 2021 року; т/з неможливо ідентифікувати (не проглядається ані марка, ані колір т/з, ані його номерний знак). На пропозицію працівників поліції, він вирішив продути газоаналізатор Драгер, оскільки своєї вини у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння він не вбачав, так як 09 квітня 2021 року алкогольних напоїв не вживав, пив тільки безалкогольне пиво. Продувши газоаналізатор, працівники поліції оголосили йому результат тестування 0,63 проміле та повідомили, що відносно нього складуть протокол про адміністративне правопорушення. З результатом приладу Драгер він не погодився, про що сказав поліцейським, однак такі відомості на відеозаписі відсутні (через те, що працівник поліції періодично вмикав та вимикав свою нагрудну камеру), однак поліцейські не запитали чи він бажає пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. У акті огляду на стан алкогольного сп`яніння ознаками алкогольного сп`яніння вказано: «різкий запах алкоголю з порожнини рота». Вказує, що при спілкуванні працівники поліції не висловлювали такого припущення і апріорі не могли чути запаху алкоголю, оскільки постійно перебували у захисних масках. Вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений із порушенням вимог ст.266 КУпАП. Зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів не підписаний особою, яка його складала. Свідків вчинення ним правопорушення та проходження огляду на стан сп`яніння немає. Також вказує, що до матеріалів справи долучено відеозаписи, які не можуть слугувати належними та допустими доказами у справі, оскільки на одному із відеозаписів зображені події, які мали місце 08 квітня 2021 року, а на іншому проходження тесту на стан сп`яніння 09 квітня 2021. У матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення; на такий відеозапис, як на доказ, відсутнє посилання у протоколі про адміністративне правопорушення.

Взявши до уваги клопотання неповнолітнього ОСОБА_1 та його законного представника ОСОБА_2 , дослідивши та перевіривши докази по справі на їх належність, допустимість й достатність у логічному взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з такого.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно письмового клопотання ОСОБА_1 , той заперечує сам факт керування ним транспортним засобом за обставин, вказаних у протоколі.

Як вбачається із досліджених у судовому засіданні відеозаписів, на них не зафіксовано факту здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом ВАЗ 21013 (номерний знак НОМЕР_1 ) 09 квітня 2021 року о 23 год. 50 хв.; а відображено рух траспортного засобу 08 квітня 2021 року, який неможливо ідентифікувати (на відео не проглядається ані марка, ані колір автомобіля, ані його номерний знак).

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 2 розділу 3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час дослідження адміністративних матеріалів судом було виявлено сукупність істотних порушень вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735 (далі- Інструкція).

Відповідно до вимог Інструкції:

- Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

- У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

- Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

- Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як вбачається із клопотання ОСОБА_1 , продувши газоаналізатор Драгер, він не погодився із його результатом, однак працівники поліції не запропонували йому пройти такий огляд у медичному заклад.

Суд вважає достовірними такі твердження ОСОБА_1 , оскільки на відеозаписах відсутні відомості про те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі (у разі його незгоди із результатом огляду на місці зупинки).

У акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Суд також вважає обгрунтованими посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції не висловлювали йому таких підозр і не могли чути запаху алкоголю з порожнини рота, оскільки постійно перебували у захисних масках. Вказане підтверджено змістом відеозаписів, які додані до матеріалів справи.

Окрім цього, вказаний акт не підписаний особою, яка його складала.

Відтак, суд констатує, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що є у матеріалах справи не є належним та допустими доказом у справі.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку про недійсність огляду особи ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, як такого, що проведений з порушенням статті 266 КУпАП.

Окрім цього, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і на момент скоєння правопорушення не досяг повноліття.

Міжнародною Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р., визначається, що "дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку".

Існують деякі особливості складання протоколу про адміністративне правопорушення. По-перше, вік, який має бути точно встановлений через долучення до матеріалів справи копії паспорту або, якщо він ще не отриманий, копії свідоцтва про народження особи. Крім того, неповнолітній вік особи є обставиною, що пом`якшує відповідальність. По-друге, до протоколу мають заноситись досить докладні відомості про особу неповнолітнього, з вказівкою місця навчання (або роботи), наявності самостійного заробітку, інших обставин, що характеризують його особу, а саме: чи раніше притягався він до відповідальності, чи були приводи до міліції (поліції), та обов`язково мають бути внесені відомості про обох батьків або осіб, що їх замінюють, які однаково відповідають за виховання своєї неповнолітньої дитини. По-третє, у протоколі мають зазначатись законні представники, якщо вони залучались, та захисник неповнолітньої особи. По-четверте, обов`язково до протоколу має бути долучено пояснення батьків неповнолітнього або осіб, що їх заміняють, з метою встановлення психофізіологічного стану неповнолітнього правопорушника, умов, в яких він проживає, та вирішення питання про належне виконання батьками обов`язків з виховання своєї неповнолітньої дитини.

Профілактика правопорушень, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушень, профілактична робота з неповнолітніми правопорушниками є одним з основних завдань кримінальної міліції (поліції) у справах дітей, однак протокол про адміністративне правопорушення неповнолітніх, може бути складений і за загальним правилом особою, якій на це законодавчо надається право за ст. 255 КУпАП, але тільки в присутності батьків неповнолітнього або осіб, що їх замінюють, законних представників або захисника.

Згідно з положеннями ст.270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та яка є неповнолітньою, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Проте, у протоколі чи додатках до нього відсутні будь-які відомості щодо законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 , а протокол про адміністративне правопорушення складено у відсутності законного представника неповнолітнього.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498362 від 09 квітня 2021 року складений із істотними порушеннями вимог закону, відомості, викладені в ньому не можуть бути використані у суді як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Разом з тим, в матеріалах про адміністративне правопорушення наявний диск з відеофайлами, проте матеріали справи не містять відомостей про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення: номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. Не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу «нагрудної бодікамери», не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру щодо ОСОБА_1 проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Ці обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським, під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Отже, суд приходить до переконання, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена належними та допустими доказами і за таких обставин провадження у справі підлягає закриттю за недоведеністю, а відтак відсутністю у діях ОСОБА_1 складу згаданого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв?язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко