Провадження № 33/4820/101/21
Справа № 682/2521/20 Головуюча в 1-й інстанції Шевчук В. В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого у Славутському ОМВК,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

За постановою суду, 01.12.2020 року о 10 год. 20 хв. в с. Улашанівка Славутського району, по вул. Шевченка, 1, водій ОСОБА_1 керував т/з Spark д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що ніхто за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння відносно нього протокол не складав, притягнення за це правопорушення ніхто не ініціював та відповідних доказів перебування його в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять. Зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права щодо оцінки доказів, через що припустився необґрунтованого і нічим не підтвердженого висновку про керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння при наданні суду суперечливих матеріалів про відмову від проходження огляду. У тексті письмових пояснень свідків, які є заздалегідь заготовленими бланками, значиться лише, що він відмовився від проходження огляду з використанням технічного засобу, що уважає своїм правом за законом і, на його думку, не утворює складу вказаного правопорушення. Також, фабула викладена у протоколі не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, а суд немає права самостійно редагувати її. Стверджує, що під час складання протоколу ним було заявлена причина відмови від проходження огляду, а саме недовіра до засобу перевірки, відсутність вільного часу у зв`язку з перебуванням двох неповнолітніх дітей без нагляду, про що жодної згадки ніде немає. Протокол не містить суті правопорушення, а отже немає опису самого діяння порушення, за що можливо притягнути до відповідальності. Вважає, що відеозапис змонтований з декількох частин, виділені моменти не викладають суть всієї розмови, не показують наведені причини відмови від проходження оглядів, рухи та мова не чітка, а відео здійснювалось на особисті засоби мобільного зв`язку поліцейських.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 486506 від 01 грудня 2020 року вбачається, що 01.12.2020 року о 10 год. 20 хв., в с. Улашанівка Славутського району, по вул. Шевченка, 1, водій ОСОБА_1 керував т/з Spark д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків (а.с.1).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків (а.с.3).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що вони були очевидцями того, як поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатор «Alcotest Драгер №6820», а також у медичному закладі Славутській ЦРЛ, на що, останній, відмовився (а.с. 3, 4).

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував факт керування мопедом та показав, що у зазначений у протоколі день він під`їхав до магазину, до нього під`їхали працівники поліції та запитали чому він без шолома. Йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння, він не погодився, оскільки не довіряв технічному засобу за допомогою якого поліцейські мали провести огляд. Ствердив, що в медичному закладі такий пройти йому не пропонували.

Разом з тим, такі покази ОСОБА_1 спростовуються переглянутим апеляційним судом відеозаписом, з якого убачається, що у вказаний у протоколі день та час, він був зупинений працівниками поліції, оскільки здійснював рух на мопеді без захисного засобу - шолома. Під час розмови, поліцейський каже до водія, що від нього чути запах алкоголю та пропонує йому пройти огляд на визначення стану сп`яніння, проте, від проходження огляду, на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 відмовляється, що було чітко відображено на відеозаписі. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що вчора увечері вживав спиртне, а тому проходити огляд ні на місці зупинки, ні в медзакладі не буде.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставні та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевказаними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

В матеріалах справи відсутні та ОСОБА_1 , під час апеляційного перегляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними.

Щодо доводів про змонтований відеозапис, то вони є необґрунтованими, оскільки на ньому зафіксовані всі обставини, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинене ним правопорушення. Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції є належним доказом.

Твердження ОСОБА_1 про недовіру до засобу перевірки, яким йому пропонували пройти огляд на місці зупинки є невмотивованими, так як йому було надано право пройти огляд в медичному закладі у лікаря-нарколога, однак і від такого він відмовився.

Посилання ОСОБА_1 на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша