ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/149/21
Провадження №3/477/178/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Глубоченко С.М.,
за участі: секретаря судового засідання Спіркіної М.Ю.,
особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
адвоката Третьякової Я.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білики Миргородського району Полтавської області, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, головного сержанта взводу слухового радіоперехоплення роти радіоперехоплення та пеленгування радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за частиною 2 статті 172-16 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВП-04 від 27 січня 2021 року, в період часу з 09 січня 2021 року по 20 січня 2021 року старший сержант ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді головного сержанта взводу слухового радіоперехоплення роти радіоперехоплення та пеленгування радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 , діючи умисно, всупереч інтересам служби та порушення вимог статей 9, 11, 12, 16, 26, 17, 28, 31, 59, 123-124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підпунктів 3. 4. 6 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктів 4, 20 розділу II Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, в умовах особливого періоду, не виконав покладених на нього службових обов`язків, а саме не доповів старшому командиру (начальнику) про факт внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей та реєстрації кримінального провадження за №0000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 КК України, в якому він фігурує, як особа, яка може бути причетна до його вчинення, чим вчинив бездіяльність військової влади, в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , винуватим себе у вчиненні правопорушення не визнав, просив справу відносно нього закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Адвокат Третьякова Я.Ю., яка діє за дорученням Миколаївського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 29 січня 2021 року №014-0200115, у судовому засіданні підтримала обставини, викладені нею у клопотанні про закриття справи за пунктом 1 статті 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Третьякової Я.Ю., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності приходжу до наступного.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються:
протоколом про адміністративне правопорушення;
поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.
Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Адміністративним правопорушенням, в розумінні частини 2 статті 172-16 КУпАП, є умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду.
З огляду на Главу 13-Б КУпАП, адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-16 КУпАП, є військовим адміністративним правопорушенням.
Як установлено в судовому засіданні ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 та обіймає посаду головного сержанта взводу слухового радіоперехоплення роти радіоперехоплення та пеленгування радіобатальйону управління.
Зі змісту протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ВП-04 від 27 січня 2021 року вбачається, що старший сержант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді головного сержанта взводу слухового радіоперехоплення роти радіоперехоплення та пеленгування радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 , діючи умисно, в супереч інтересам служби та порушення вимог статей 9, 11, 12, 16, 26, 17, 28, 31, 59, 123-124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підпунктів 3. 4. 6 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктів 4, 20 розділу II Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, в умовах особливого періоду, не виконав покладених на нього службових обов`язків, а саме не доповів старшому командиру (начальнику) про факт внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей та реєстрації кримінального провадження за №0000037, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 КК України, до якого він особисто може бути причетним, чим вчинив бездіяльність військової влади, в умовах особливого періоду.
Аналізуючи зміст протоколу, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він не доповів старшому командиру (начальнику) про факт внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей та реєстрації кримінального провадження за №0000037, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 КК України, до якого він особисто може бути причетним.

Відповідно до вимог статей 9, 11, 12, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут ВС ЗСУ) військовослужбовці зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовими до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрими і дисциплінованими, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно пунктів 26, 28, 31 Статуту ВС ЗСУ, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Пунктом 59 Статуту ВС ЗСУ передбачено, що командир (начальник) зобов`язаний негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Відповідальність та обов`язки головного сержанта взводу визначені в пунктах 123-124 Статуту ВС ЗСУ.

Згідно пункту 4 розділу ІІ Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року №604 (далі Інструкція з надання доповідей і донесень) доповіді та донесення про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, командири (начальники) військових частин надають своїм прямим начальникам за підпорядкованістю (керівники державних підприємств - керівнику структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління цим підприємством), повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку та відповідного військового прокурора, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

Пунктом 20 Інструкції з надання доповідей і донесень визначено, що командири (начальники) підрозділів військових частин щодня усно доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) про всі порушення військової дисципліни, скоєні підлеглими, та вносять пропозиції щодо накладення на них дисциплінарних стягнень.

Як установлено в судовому засіданні, 09 січня 2021 року до ЄРДР внесені відомості стосовно невстановленої особи, яка 09 січня 2021 року приблизно о 15.00 годині, знаходячись у приміщенні відділення Нової пошти №4, шляхом ривка, відкрито викрала майно належне ТОВ «Нова пошта», спричинивши матеріальний збиток на загальну суму 12331,67 грн.

29 січня 2021 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 КК України.

Згідно пункту 14 частини першої статті 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, повідомлення особі про підозру є одним із визначальних етапів досудового розслідування, як стадії кримінального провадження, що обумовлюється обов`язковим формуванням законної та обґрунтованої підозри, а також забезпеченням особі, що підозрюється можливості здійснити захист усіма дозволеними законом способами та засобами.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, згідно якого, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Приписи указаної норми Основного Закону держави імплементовані в статті 17 КПК України.
Так, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Згідно статті 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.
Системно аналізуючи зміст Статуту ВС ЗСУ у комплексі з нормами Інструкції з надання доповідей і донесень, у взаємозв`язку зі статтями 17, 18 КПК України можна дійти висновку, що обов`язку у доповіді відносно себе щодо подій, по яким ОСОБА_1 у подальшому підозрюється, з часу внесення відомостей до ЄРДР, в тому числі з дня вручення йому письмової підозри, не було, оскільки така доповідь порушила б фундаментальні засади кримінального провадження, зокрема презумпцію невинуватості та свободу від самовикриття (пункти 10, 11 частини першої статті 7 КПК України).

Крім цього, Статутом ВС ЗСУ визначений обов`язок військовослужбовця доповідати командиру про все, що сталося з ним і стосується виконання ним службових обов`язків, при цьому, обов`язком командира є доповідати своїм безпосереднім командирам про всі порушення, скоєні підлеглими.

Окремо, щодо наявності в Україні особливого періоду суд зазначає таке.

Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року в справі №813/402/17 (провадження №11-609апп19) дійшла правового висновку, що визначення «особливого періоду» наведено у Законі України від 21 жовтня 1993 року №3543-XII, відповідно до статті 1 якого особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року №1932-ХІІ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду в розумінні Закону № 3543-XII, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за змістом наведених визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Отже, особливий період в Україні настав з 17 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та триває дотепер.
Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частина друга статті 7 КУпАП).
Ураховуючи вищевикладене, оцінюючи та аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 172-16 КУпАП.
Внаслідок зазначеного, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.
Керуючись статтями 247, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-16 КУпАП, закрити через відсутність події і складу цього адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ С.М.ГЛУБОЧЕНКО