Справа № 344/5277/21
Провадження № 33/4808/334/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Васютина Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 26 березня 2021 року в 15 год. 20 хв. по вул. Надрічна, 9 в місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неповним дослідженням обставин справи.

Вказує на те, що постанова суду винесена при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги його пояснення та заперечення про не вчинення ним вказаного правопорушення, суд не заслухав свідків, не викликав поліцейського патрульної поліції в судове засідання, в результаті чого прийшов до передчасного висновку про його винуватість у вчиненні правопорушення.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. На адресу суду повернулась судова повістка про виклик ОСОБА_1 до апеляційного суду в справі про його притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з відміткою про те, що останній знаходиться за межами України. За клопотанням захисника адвоката Васютина Я.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався з метою забезпечення участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні.

Зокрема, зі змісту пояснень захисника адвоката Васютина Я.В. вбачається, що йому не відмово місцеперебування його підзахисного, оскільки останній на даний час мав повернутись до України та повинен був приймати участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вважає, що судом апеляційної інстанції були прийняті достатні заходи щодо забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на участь у судовому засіданні.

Приймаючи до уваги тривалий розгляд справи в суді апеляційної інстанції та те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаний про розгляд справи в апеляційній інстанції, не подав клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, не повідомив про причини своєї неявки, враховуючи, що участь останнього в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний суд вважав можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності апелянта.

Захисник адвокат Васютин Я.В. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю і діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи захисника адвоката Васютина Я.В., апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та оскаржити судові рішення.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 122395 від 26.03.2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.03.2021 року, поясненнями самого ОСОБА_1 та долученим до матеріалів відеозаписом, який було переглянуто під час розгляду справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 122395 від 26.03.2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 в м. Івано-Франківську по вул.. Надрічна, 9, керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою - інспектором взводу №2 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Міщанин О.М., вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та уповноваженою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

В протоколі зазначені анкетні дані свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із їх власноручними підписами, що підтверджує присутність вказаних свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, про що свідчить власноручний підпис правопорушника.

Зазначено, що до протоколу додається пояснення свідків, направлення, смс-повідомлення, відео з камери ВН 0133G, відео з реєстратора службового транспортного засобу.

В графі протоколу пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 власноручно написав пояснення про те, що він не бачить жодних підстав на те, що він керує транспортним засобом під наркотичним сп`яніння та пройти огляд не має часу.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось працівником поліції та тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом не видавався.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомленням зі змістом його звинувачення.

Таким чином, зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом висунутого обвинувачення та вважає, що він з поважних причин відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки в нього відсутні ознаки наркотичного сп`яніння і він не мав достатнього часу для проходження такого огляду.

Апелянт ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив, що судом при прийнятті рішення по справі не взято до уваги його пояснення та заперечення про невинуватість у вчиненні правопорушення, в результаті чого прийшов до передчасного висновку про його винуватість у вчиненні правопорушення.

Однак, як вбачається із мотивувальної частини постанови Івано-франківського міського суду від 19.04.2021 року суд перевіряв вищевказані доводи ОСОБА_1 та прийшов до висновку, що вони є безпідставними.

Окрім того, зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він вважає, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під його керуванням та за відсутності ознак наркотичного сп`яніння незаконно запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Вважає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки вимога працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння була незаконною і він не мав часу на проходження такого огляду.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та його захисника адвоката Васютина Я.В. в суді апеляційної інстанції є неспроможними та безпідставними.

Так, до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2), згідно якого водій ОСОБА_1 26.03.2021 року о 15 год. 30 хв. направлявся до КНП «Прикарпатського наркологічного центру Івано-Франківської обласної ради».

Відповідно до вказаного направлення у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагували на світло, виражене тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Разом з тим, зі змісту письмових пояснень в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вбачається, що він відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку з тим, що не мав достатнього вільного часу. Однак, вказана ОСОБА_1 причина не свідчить про те, що він діяв в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або перебував у стані неосудності.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся від пропозиції працівників поліції проїхати до медичного закладу для проходження відповідного огляду на стан наркотичного сп`яніння, в тому числі і в присутності свідків.

Зі змісту відеозапису вбачається, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 про правові наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 по причині його механічних пошкоджень та перевірки про можливість причетності транспортного засобу до ДТП. Під час перевірки реєстраційних документів на автомобіль було встановлено відсутність страхового обов`язкового полісу на автомобіль, на підставі чого на ОСОБА_1 було винесено постанову з накладенням грошового стягнення.

В ході спілкування працівників поліції із водієм ОСОБА_1 , в останніх виникла підозра про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, після чого запропонували останньому пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі Івано-Франківському наркологічному диспансері на що останній відмовився, мотивуючи тим, що він поспішає на співбесіду.

З відеозаписів вбачається, що працівниками поліції неодноразово пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак останній відмовлявся.

Відеозаписи містять відомості про складання протоколу по адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП та ознайомлення його зі змістом вказаного протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, здійснені працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Відображена у відеоматеріалах інформація не заперечувалась ОСОБА_1 та повністю узгоджується із протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами по справі.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4) від 26.03.2021 року, відповідно до яких в їх присутності водій ОСОБА_1 маючи ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагували на світло, виражене тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці, відмовився в установленому законом порядку відмовився проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення та у своїх поясненнях. Зазначено, що пояснення відібрав ОСОБА_6 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаних письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що вони підтверджують, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника адвоката Васютина Я.В. про те, що працівники поліції не прийняли належних заходів щодо встановлення осіб свідків, оскільки з змісту матеріалів справи вбачається, що поліцейськими були встановлені та зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення особисті дані свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , із зазначенням їх місця проживання.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки останні не допитувались у судовому засіданні, а відповідно до принципу безпосередності суд може посилатися на показання свідків, які безпосередньо допитувались у судовому засіданні.

Апеляційний суд приймає до уваги, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для розгляду справи, оскільки сукупність інших доказів та відеозапис, яким зафіксовані обставини відмови водієм ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що суд першої інстанції не прийняв заходи щодо допиту вказаних свідків в судовому засіданні та не викликав для допиту поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Васютин Я.В. просив викликати в судове засідання апеляційної інстанції та допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою з`ясування обставин щодо наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що ОСОБА_1 не мав ознак наркотичного сп`яніння і працівники поліції безпідставно запропонували йому пройти відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Крім того, зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погоджувався з тим, що має певні ознаки наркотичного сп`яніння у виді тремтіння пальців рук та пояснював це тим, що знервований через дії працівників поліції.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.266 КУпАП присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі незгоди водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного поліцейським огляду на стан сп`яніння або неможливості проведення такого огляду на стан сп`яніння поліцейським, такий огляд повинен бути поведений у медичному закладі відповідним лікарем.

Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є злочином, який може привести до особливо тяжких наслідків та повинен бути негайно припинений.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 12 Інструкції , яким встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє, цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння співробітниками поліції огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції, відповідає матеріалам справи, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та його відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі відповідно до встановленого порядку, підтверджується сукупністю доказів, які досліджені судом.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення обране судом в мінімальних межах ч.1 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_7 про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв