Номер провадження 3/754/3352/21
Справа №754/8632/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 липня 2021 року Суддя Деснянського районного суду м.Києва Зотько Т.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП -невідомий

за ч. 3 ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

08 травня 2021 р. о 13:05 год. в м. Києві по вул. Крайня, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей слабо реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

На виклик суду гр. ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення за телефоном, вказаним в протоколі про адміністративне правопорушення. З будь-якими клопотаннями до суду щодо неможливості явки з поважних причин, ОСОБА_1 не звертався.

Вищезазначені обставини свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про те, що в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває справа про притягнення його до адміністративної відповідальності, і дають суду підстави для розгляду справи за його відсутності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1.3 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами від 1.05.2019), що кореспондується з п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції, проводяться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох понятих складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп`яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

В п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що якщо водій ухиляється від проходження огляду, то його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського з місця події, вбачається, що ОСОБА_1 у присутності свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Як вбачається з розписки, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 підтвердив факт залишення транспортного засобу на зберігання по вул. Пулюя, 1 А, в м. Києві

З матеріалів справи вбачається, що постановами суду в справах №760/16003/20 та №758/9143/20 від 11.07.2020 та 17.07.2020 ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 3 та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, при цьому суд керується протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою на те особою, який не оскаржував у передбаченому законом порядку правопорушник, письмовими показаннями свідків, а також іншими матеріалами справи.

Доказів, підтверджуючих невинуватість ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні, суду не надано.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51000 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу, враховучи, що у суду відсутні відомості щодо належності транспортного засобу ОСОБА_1 .

Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненому правопорушенню, і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 23, 33, 34-35, 40-1, 245, 251, 266, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51000 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу.

Строк позбавлення спеціального права ОСОБА_1 обчислювати з дня здачі або вилучення документа, що посвідчує це право.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: