33/804/168/21
265/277/19
Суддя 1-ої інстанції: Мельник І.Г.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кравченко Т.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 травня 2020 року, якою справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в «ТОВ ВОСТОК-БЕЛАЗ-СЕРВІС», мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

було закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

УСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 22 листопада 2018 року о 09-00 год. водій ОСОБА_2 на перехресті вул. Пашковського з вул. Лепорського в Лівобережному районі м. Маріуполя, керуючи транспортним засобом Fiat Fiorino, д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнився в безпечності маневру при повороті наліво на дозволений зелений сигнал світлофора, не надав перевагу у русі транспортному засобу ВАЗ 21102, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП транспортні засобі отримали механічні ушкодження, їх власникам завдано матеріальні збитки.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 травня 2020 року справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 було закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На зазначену постанову представник ОСОБА_1 адвокат Кравченко Т.В. 16 березня 2021 року подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та винести нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Аналізуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції виходжу з наступного.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що в ході розгляду даної справи в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_1 давав пояснення по суті відомостей, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, він повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце судового розгляду, зокрема повідомлення ОСОБА_1 на 04.05.2020 року підтверджує телефонограма № 265/277/19/10812/2020 від 09.04.2020 року (а.с. 130). Крім того, з тексту самої апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 знав зміст оскаржуваного рішення. Посилання апеляційної скарги на те, що підставою для оскарження рішення суду стало прийняття Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області рішення за цивільною справою, де відповідачем є ОСОБА_1 не є поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже про зміст оскаржуваного судового рішення ОСОБА_1 було відомо ще до прийняття рішення в цивільній справі.

КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або моменту, коли особа дізналася про постановлене судове рішення, а з моменту винесення постанови.

Порівняльно-правовий аналіз вищевказаних правових норм вказує на те, що суд апеляційної інстанції може поновити строк на апеляційне оскарження у тому випадку, якщо особа, яка звертається з таким клопотанням доведе поважність причин пропуску строку та неможливість апеляційного оскарження у визначений законом строк.

Оскільки поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянтом не наведено, приходжу до висновку про необхідність відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Отже в поновленні строку апеляційного оскарження представнику ОСОБА_1 адвокату Кравченко Т.В. слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити представнику ОСОБА_1 адвокату Кравченко Т.В. у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.05.2020 року, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 було закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кравченко Т.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.05.2020 року, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 було закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова