Справа № 465/8407/20 Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В.
Провадження № 33/811/263/21 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою Бучинського Андрія Богдановича визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , 12 грудня 2020 року о 15 год. 40 хв. у м. Львові по вул. Соколиній, 43А, керуючи транспортним засобом DS 3 Crossback, н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив наїзд на перешкоду (будинок), внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодекс України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнятою внаслідок неповного з`ясування обставин справи та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що подія відбулася на території приватного будинковолодіння, пошкодження зазнав виключно його власний транспортний засіб, будь якої шкоди майну іншим особам не заподіяно, і такого факту працівниками поліції не встановлено, потерпілим від вказаного правопорушення не визнано жодну особу, не завдано збитків державним та суспільним інтересам.

Просить скасувати оскаржувану постанову, звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, а провадження у справі стосовно нього закрити.

Правопорушник ОСОБА_1 , будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явився та про причини неявки суду не повідомив, і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності, так як згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин викладених у постанові є обґрунтованим, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому суд, за наявності підстав, повинен розглядати питання про можливість звільнення осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність обраного заходу впливу меті відповідальності. Також даний принцип передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчиненого, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відтак, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного та особи правопорушника ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, вину у скоєні ДТП визнав повністю, наслідками ДТП є лише механічні пошкодження його транспортного засобу, крім того, при вчиненні вказаного правопорушення не було завдано збитків державним та суспільним інтересам, а також громадянам, що свідчить про фактичну відсутність суспільної небезпеки в діянні особи, щодо якої складено протокол, приходить до висновку, за можливе у даному конкретному випадку, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2020 року, якою ОСОБА_2 дановича визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. скасувати.

Звільнити ОСОБА_2 дановича від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження в справі.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.