Провадження № 33/4820/3/21
Справа № 682/3257/19 Головуюча в 1-й інстанції Зеленська В. І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Бачук К.О., Цугель А.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Горщара Б.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2020 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою технічною освітою, одруженого, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою суду, 27 жовтня 2019 року о 01 год. 06 хв. в м. Славута Хмельницької області, по вул. Гвардійській, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем "Ford Escort", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати та закрити провадження в справі. Вказує, що судом першої інстанції не дотримано вимоги ст. 268 КУпАП та розглянуто справу у його відсутність, без належного повідомлення про день та час слухання справи, чим суд порушив його процесуальні права, визначені законом, у тому числі користуватись правовою допомогою. Вказує, що працівники поліції, на його вимогу, не пред`явили службове посвідчення та залучили свідків щодо яких є сумнів у достовірності їх пояснень. Поліцейські проігнорували його прохання щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Відеозапис на місці зупинки не проводився, що суперечить Закону України «Про Національну поліцію». Протокол складений не на місці зупинки транспортного засобу, а в автомобілі свідка, який був залучений працівниками поліції, та без його присутності. Зазначає, що у день розгляду справи знаходився на лікуванні, що підтверджується довідкою, яка наявна в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , захисника Горщара Б.А., на підтримку поданої апеляційної скарги, свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 391484 від 27 жовтня 2019 року вбачається, що 27.10.2019 року о 01 год. 06 хв., в м. Славута Хмельницької області по вул. Гвардійській, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Ford Escort", державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків (а.с.1).

З рапорту інспектора СРПП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області О.Матвійка вбачається, що під час патрулювання в м. Славута по вул. Гвардійська, було виявлено факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, на місці зупинки та в медичному закладі (а.с.2,3).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що вони були очевидцями того, як поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатор «Alcotest Драгер №6810», а також у медичному закладі Славутській ЦРЛ, на що, останній, відмовився (а.с. 4,5).

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем та показав, що у зазначений у протоколі день та час він був зупинений працівниками поліції. Йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння, від якого відмовився, в присутності двох свідків, так як зйомка працівниками поліції велась не на боді камери, а на їх мобільні телефони. Крім того, у нього виник сумнів чи це дійсно були поліцейські.

Разом з тим, такі показання ОСОБА_1 не спростовують висновків суду про вчинення ним цього правопорушення.

Так, з переглянутого апеляційним судом відеозапису убачається, що у вказаний у протоколі день та час ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. На відеозаписі, на місці зупинки транспортного засобу, видно два працівники поліції і два свідки.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтвердив в процесі апеляційного розгляду свідок ОСОБА_2 та показав суду, що у зазначений день та час ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, проте, останній, від такого відмовився. При його відмові був ще один свідок (таксист).

За показаннями свідка ОСОБА_4 водій ОСОБА_1 , який керував вказаним транспортним засобом був зупинений поліцейськими у зв`язку з тим, що в його автомобілі не було ввімкнуто повороту праворуч. При цьому, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився, про що було складено протокол.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставні та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевказаними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

В апеляційного суду не викликає сумнів та обставина, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , зупинили саме поліцейські на що є посилання в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 та його захисником під час апеляційного розгляду, не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Щодо доводів про те, що на місці зупинки не проводився відеозапис, то вони є необґрунтованими, оскільки на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовані всі обставини, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинене ним правопорушення. Таким чином, відеофіксація правопорушення є належним доказом, на що посилається апелянт.

Твердження сторони захисту про те, що суд незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 , чим порушено його право на захист, є безпідставними, оскільки судові засідання неодноразово було відкладено, а саме 03.12.2019 р, 12.12.2019 р, 27.12.2019 р, 02.01.2020 р, 23.01.2020 р, 24.01.2020 р., в які ОСОБА_1 не з`являвся для розгляду справи, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи суддею; надав медичні довідки про перебування на амбулаторному лікуванні.

Проте, з довідки лікуючого лікаря ОСОБА_5 вбачається, що за станом здоров`я ОСОБА_1 міг з`явитися для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім цього, перебуваючи на амбулаторному лікуванні, 23.01.2020 р ОСОБА_1 за місцем проживання був відсутній, що стверджується актом секретаря суду ОСОБА_6 , який за розпорядженням головуючого був за місцем проживання ОСОБА_1 для вручення йому повістки з викликом в судове засідання на 24.01.2020 р., що є зловживанням процесуальними правами та способом затягування розгляду справи, що могло призвести до необґрунтованого порушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.

З часу фіксації правопорушення у нього було достатньо часу для підготовки до свого захисту та забезпечення права на справедливий судовий розгляд у розумні строки з його участю, проте останній до суду не з`явився. А тому, немає підстав вважати, що було порушено його право на захист, зокрема, на безпосередню участь в судовому засіданні та на правову допомогу.

Окрім того, в процесі апеляційного розгляду ОСОБА_1 , як апелянту, та його захиснику, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої права в апеляційній інстанції він реалізовував, скориставшись правовою допомогою. Його захист здійснював захисник Горщар Б.А., який під час судового засідання, давав пояснення та виконував інші дії відповідно до укладеної із ОСОБА_1 угоди, а тому право на участь в судовому засіданні та на захист його інтересів поновлено в апеляційній інстанції.

Доводи апелянта про те, що йому поліцейські не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння спростовується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які останній, підтвердив в суді апеляційної інстанції і які в апеляційного суду не викликають сумнів, оскільки узгоджуються з іншими доказами.

Посилання ОСОБА_1 на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша