П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши заяву захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Маліцького Д.В. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2021 року по справі про адміністративне правопорушення №308/13052/20 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним і на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн..

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 15.03.2021 у задоволенні клопотання захисника Маліцького Д.В. про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2021 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу, яку подав адвокат Маліцький Д. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - повернуто адвокату Маліцькому Д. В. з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслано йому та ОСОБА_1 копію даної постанови.

23.03.2021 до суду надійшла заява захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Маліцького Д.В. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2021 року по справі про адміністративне правопорушення №308/13052/20 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказує на те, що після набрання законної сили вищезазначеної постанови, стали відомі обставини, які не були відомі суду і не досліджувались на час судового розгляду при ухваленні рішення суду, і які разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність рішення суду, що належить переглянути.

Обґрунтовуючи вимоги заяви ОСОБА_2 просить застосувати аналогію закону, посилаючись при цьому Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, ратифіковану 17.07.1997; Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»; рішення Європейського суду з прав людини, законодавство України та за результатами розгляду скасувати постанову суду від 15.02.2021, провадження у справі закрити з підстав відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи адвоката Маліцького Д.В. , викладені в заяві, дослідивши матеріали справи №308/13052/20, суд приходить до переконання, що у прийнятті такої заяви слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, зокрема у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (в тому числі за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено.

Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

Відповідно до статті 32 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97), питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції. Таким чином, рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення. Отже, виходячи з практики застосування Європейським судом статті 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

З рішення Європейського суду з прав людини «Швидка проти України» від 30.10.2014 року, на яке посилається заявник, вбачається, що лише ті адміністративні правопорушення, санкція яких передбачає стягнення у вигляді позбавлення волі (зокрема, адміністративний арешт), вважаються по суті, кримінальним, а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України» від 08.04.2010 року, «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010 року, "Лучанінов проти України" від 09.06.2011 року, "Зайцева проти Латвії" заява № 65022/01, пп.55 та 56, ECHR 2007-ІХ).

Питанням визначення критеріїв, згідно яких правопорушення можна вважати незначним, присвячена пояснювальна записка до Протоколу № 7 ЄСПЛ (ратифіковано Законом N 475/97-ВР від 17.07.97 року), в якій зазначено, що при вирішенні питання про визнання правопорушення незначним важливим критерієм є те, чи карається воно позбавленням волі чи ні ( п.21 Пояснювальної доповіді до Протоколу № 7 до Конвенції).

Оскільки, санкція ст.130 КУпАП не передбачає адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, тобто фактичного позбавлення волі, то таке адміністративне правопорушення не може вважатись по суті кримінальним, у розумінні ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно суд не знаходить підстав для застосування норм КПК в даній справі.

Суд також вважає, що посилання заявника на рішення ЄСПЛ в аспекті заявленого ним питання про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами є необґрунтованими, оскільки рішення ЄСПЛ у справах «Швидка проти України» здебільшого регулює такі інституційні питання як доступ до апеляційного суду, несправедливість провадження і відсутність права на оскарження.

З огляду на наведене, на переконання суду, застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (№ 3236/03) у справі «Пономарьов проти України», жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», п.40).

З урахуванням викладеного, на переконання суду, постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами судом першої інстанції, а тому заяву про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами належить повернути особі, яка її подала.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2015 від 31.05.2015 року, визначено, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього кодексу, про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у прийнятті заяви захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Маліцького Д.В. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2021 року по справі про адміністративне правопорушення №308/13052/20 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заяву захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Маліцького Д.В. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2021 року по справі про адміністративне правопорушення №308/13052/20 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош