Справа№ 953/6538/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2021 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши адміністративний матеріал направлений з ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки В`єтнаму, РНОКПП не відомий, посвідка № НОМЕР_1 , ФОП, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №067747 від 20.03.2021 року, 20.03.2021 року о 13.00 год. в м. Харкові по вул. Амурська, 1, ТЦ біля ст. метро «Академіка Барабашова», на т.п. «Ручійок» в т.о. здійснювала господарську діяльність консультації клієнтів без засобів індивідуального захисту «маска», чим порушила постанову КМУ №1236 2020 року п.3 пп.4.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані органом поліції за ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Правопорушник в судове засідання не з`явилась, повідомлялась у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути даний матеріал без її участі, що відповідає положенням ст. 268 КУпАП.

У рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 20 березня 2021 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та, що є порушенням п. 3 пп. 4 постанови КМУ від 09.12.22020 року № 1236.

За змістом ч. 1 статті 44-3 КУпАП передбачається відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Сама норма статті 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто вона відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідіемічних правил і норм як загальнодержавних, так і виданих органами місцевого самоврядування.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року ( зі змінами) визначено, що карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року ( із змінами), карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так,загальнодержавним нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів Українивід 09грудня 2020року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню

на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

В редакції Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, яка діяла на час вчинення правопорушення (20.03.2021 року) у підпункті 4 пункті 3 було зазначено наступне: «З 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: перетин державного кордону іноземцями та особами без громадянства (крім іноземців, осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, та осіб, яких визнано біженцями, або осіб, які потребують додаткового захисту, працівників дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, автобусів, що здійснюють регулярні, нерегулярні та маятникові перевезення, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, військовослужбовців (підрозділів) збройних сил держав - членів НАТО та держав - учасниць програми НАТО Партнерство заради миру, які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил) без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією - партнером на території України (асистанс), покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, обсервацією, та діє на строк перебування в Україні.»

Тобто підпункт 4 пункту 3 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року (в редакції на момент складення протоколу) встановлює об`єктивну сторону правопорушення, який не співпадає з подіями викладеними у протоколі, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1 не розкрита суть інкримінованого їй адміністративного правопорушення, та взагалі не зазначено хто саме здійснював господарську діяльність без засобів індивідуального захисту «маска».

Згідно вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 067747 від 20.03.2021 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 067747 від 20.03.2021 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не містить опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення відповідно до посилання на норму правового акту, а саме пп. 4 п. 3 постанови КМУ №1236 2020р., так і сам протокол не містить підпис особи щодо отримання другого примірнику протоколу, або доказів його спрямування.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні,суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, розглядаючи справу, суд не може самостійно змінити кваліфікацію дій ОСОБА_1 (зазначено пп. 4 п. 3 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року), тобто вийти за межі своїх повноважень, перебравши на себе функцію обвинувачення, що є неприпустимим.

Таким чином, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 , вказане неправильне посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності, а тому приходжу до висновку про те що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП слід закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення в діях останньої.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44-3, ст. ст. 9, 247, 268, 283-285 КУпАП України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ст. 44-3 ч.1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів, апеляція на яку подається через районний суд.

Суддя Г.А.Зуб