Справа № 139/282/21
Провадження № 3/139/123/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, , одруженої, на утриманні троє малолітніх дітей, - за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Щодо ОСОБА_1 до суду направлено протокол про те, що вона ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого дитина 19 лютого 2021 року нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП України.

ОСОБА_1 в суді пояснила, що вона приділяє достатньо уваги всім дітям, в тому числі і сину ОСОБА_4 . Так, їх сім`я не перебуває на обліку як така, що потребує соціального супроводу, ні в школі, ні в колишній сільській раді ніхто не мав до них претензій щодо виховання дітей, вона не вживає спиртного, належно себе поводять в громадських місцях. Про події 19 лютого ц.р. розповіла: син з однокласниками пішли кататися на санках. Через певний час до неї зателефонував старший син ОСОБА_5 і повідомив, що ОСОБА_4 побили. Коли хлопці прийшли додому, вона виявила у ОСОБА_4 розбиту губу. На її запитання син повідомив, що його вдарив ОСОБА_6 . Вона зателефонувала до батька ОСОБА_7 , але той почав наговорювати на її старшого сина, а тому вона зателефонувала в поліцію. По приїзду поліції у неї відібрали пояснення, але сказали заяви про нанесення сину тілесних ушкоджень не писати, оскільки все рівно ОСОБА_8 не притягнуть до відповідальності, бо він малолітній.

На ствердження винуватості ОСОБА_1 до суду подано протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАБ № 369047 від 02 березня 2021 року, копія паспорта ОСОБА_1 , ксерокопії пояснень її та ОСОБА_9 , рапорт інспектора-чергового ч/ч СПД № 1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про отримання повідомлення про адміністративне правопорушення.

Одночасно, доказів про те, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , чи що ОСОБА_3 було нанесено тілесні ушкодження (крім пояснень батька), суду не подано.

Розглянувши справу, приходжу до наступного висновку:

Стаття 9 КУпАП дає визначення поняття адміністративне правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Не оспорюючи, що законодавство України зобов`язує батьків забезпечити дітей належним вихованням, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 не вчинила ухиляння від виконання такого свого обов`язку.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП відповідальність за вказаною частиною статті настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Натомість у надісланому до суду протоколу не наведено жодних обставин, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від своїх батьківських обов`язків.

Крім того, вважаю за доцільне звернути увагу, що у разі якщо неповнолітня особа вчинила адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено КУпАП, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 КУпАП, або вчинила діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вона не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, то вказане є підставою для притягнення батьків такої особи за ч. 3 або ч. 4 ст. 184 КУпАП, а не за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, суд не може самостійно змінювати викладені у протоколі обставини правопорушення, вчинення якого інкримінується особі, а розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення, оскільки, в іншому випадку, буде порушено гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на справедливий суд.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно з вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, приходжу до висновку, що в даному випадку, вина ОСОБА_1 є недоведеною, а тому справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 184, п. 1 ст. 247, ст.ст. 221, 284, 294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених

частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя : _______________