КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2948/2021 Суддя в 1-й інстанції: Левко В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та адвоката Шимко А.О. на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Поряд із цим зі ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 к. на користь держави.

Як встановив суд 1-ї інстанції, ОСОБА_1 26 жовтня 2020 року о 23 год. 20 хв. керував автомобілем марки «Mercedes», н/з НОМЕР_1 по вул. Жмаченка, 26 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, і тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та адвокат Шимко А.О. просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року, скасувати її та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 .

Звертають увагу, що правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв, оскільки за кермом не перебував, у той час як водієм автомобіля був ОСОБА_2 . Вказане, на думку апелянтів, підтверджується розпискою ОСОБА_2 , який зобов`язався залишити транспортний засіб «Mercedes», н/з НОМЕР_1 на зберігання.При цьому, протокол про адміністративне правопорушення було помилково складено на ОСОБА_1 .

Звертають увагу, що з моменту прибуття патрульних до завершення складання ними протоколу відеозапис події не здійснювався, що вважають порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018.

Зазначають, що справу було розглянуто без присутності ОСОБА_1 , оскільки останній не був повідомлений про судовий розгляд справи, чим порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шимко А.О., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду адміністративного матеріалу, та направлення йому постанови за наслідками такого розгляду, строк на апеляційне оскарження суддя вважає таким, що пропущений з поважних причин, а тому має бути поновлений.

Порушене судом 1-ї інстанції право ОСОБА_1 на захист підлягає відновленню в суді апеляційної інстанції і вважається реалізованим.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених доказів, є правильним і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 26 жовтня 2020 року серії ДПР18 № 537856, в якому зазначені ознаки його алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , в присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому Законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» (а.с. 4), рапортом поліцейського УПП у м. Києві О. Саченка від 26 жовтня 2020 року, який прибувши на виклик в складі Рубін 0404, виявив транспортний засіб «Mercedes», н/з НОМЕР_1 та водія ОСОБА_1 , який згідно пояснень охоронця навчального закладу, руками зняв забор до технікуму КУТЕП, врізався в бордюр та заїхав на його територію, застрягши на футбольному полі; поясненнями свідка ОСОБА_3 , який працює вахтером КУТЕП, який вказав, що після заїзду на територію навчального закладу ОСОБА_1 зі своїми нетверезими товаришами кричав, висловлювався нецензурною лайкою і погрожував його життю та здоров`ю.

Крім того, як слідує із копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії серії ДП18 № 741041, ОСОБА_1 26.10.2020 о 23 год. 05 хв. керував транспортним засобом «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, яке ним не оскаржене.

Таким чином, як правильно встановив суд 1-ї інстанції, саме ОСОБА_1 26.10.2020 по вул. Жмаченка, 26 у м. Києві перебував за кермом автомобіля «Mercedes».

Довід апеляційної скарги про наявність в матеріалах справи розписки ОСОБА_2 про залишення транспортного засобу «Mercedes» н/з НОМЕР_1 на зберігання, і який в дійсності керував вказаним автомобілем, апеляційний суд сприймає як голослівний, оскільки вказаною розпискою підтверджується факт передачі даного автомобіля ОСОБА_2 і будь-яких даних стосовно того, що саме вказана особа була за кермом автомобіля «Mercedes», н/з НОМЕР_1 до такої передачі, суду не надано.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також особи, яка керує транспортним засобом та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, однак ОСОБА_1 від проходження такого огляду на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, і доказів протилежного суду апеляційної інстанції не надано.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Отже, судом першої інстанції здійснено повний та всебічний розгляд справи і порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування даного рішення апеляційним судом не встановлено, а тому постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга щодо її скасування - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Шимко А.О. на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2021 рокуу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Юденко Т.М.