ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12 березня 2021 рокуСправа №: 695/341/21
Номер провадження 3/695/543/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченко М.Ю., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 492695 від 25.01.2021 р., ОСОБА_1 25.01.2021 р. о 18-40 год. в с. Гельмязів, вул. Лікарняна, 25, керував автомобілем INFINITI FX35 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння . Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні 12.03.2021 р. ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 25.01.2021 р., перебуваючи у тверезому стані та рухаючись автомобілем, зачепив дівчину, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, боковим дзеркалом, після чого викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Прибувши на місце ДТП приблизно через 40 хвилин після виклику, працівники поліції йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не пропонували дихати в алкотестер чи проїхати в лікарню. ОСОБА_1 зазначив, що підписував чимало паперів, однак, так як вказане відбувалось на емоціях, не пам`ятає, які саме. На місці ДТП перебував близько 30 хвилин. Пізніше, прибувши у лікарню, оплатив медичні послуги, що надавались дівчині учаснику ДТП, і наступного ранку вона була виписана з лікарні. Також вказав, що при складанні протоколу були присутні двоє свідків.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Брус С.М. у судовому засіданні зазначив, що 25.01.2021р. ОСОБА_1 їхав на власному автомобілі. Зненацька підсковзнулась жінка, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, і пошкодила дзеркало автомобіля. ОСОБА_1 посадив жінку в своє авто та викликав поліцію. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не визнають, оскільки ніхто освідування не здійснював.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив, що при ньому ОСОБА_1 освідування на стан алкогольного сп`яніння не проходив. Окрім того, працівники поліції не пропонували пройти ОСОБА_1 освідування за допомогою алкотестеру чи в лікарні. Разом з тим ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння. Свідок також пояснив, що працівники поліції йому надали для підпису папери, але він їх не читав, так як був без окулярів. Пояснень щодо керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не давав.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що був запрошений працівниками поліції для складання схеми ДТП. При ньому працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 ні пройти алкотестер, ні проїхати в лікарню. У кареті швидкої медичної допомоги ОСОБА_1 також освідування не проходив. ОСОБА_1 був схвильованим, але ознак алкогольного сп`яніння не мав.

Дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступні обставини.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За положенням ст.245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, так і у справах про адміністративні правопорушення, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.6 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. №1452/735), - огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що огляд його на стан алкогольного сп`яніння не проводився. Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснили, що у їх присутністі працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, відповідно ОСОБА_1 такий огляд не проходив, вони лише підписали папери, надані працівниками поліції.

Ці обставини свідчать про порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суд піддає сумніву наданий до матеріалів адміністративної справи чек алкотестера «Драгер», з врахуванням викладених вище обставин.

Будь-які докази, які б підтвердили факти, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення матеріли справи не містять.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положення ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. п.1 ч.1 ст.247 провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вище викладеним, враховуючи, що в суду виникли сумніви щодо реальності вчинення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, правопорушення, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 130, п.1 ст.247, ч.3 ст. 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя М.Ю. Степченко