ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Потапова К.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень (десять тисяч двісті) з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 09 листопада 2020 року, приблизно о 23 год. 01 хв., рухаючись в районі будинку 1 по вул.Старокозацька в м.Дніпро, у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Ніссан», д/н НОМЕР_1 , чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306).

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Потапов К.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стосовно пропущеного строку зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та судовий розгляд справи відбувався без присутності та участі ОСОБА_1 . Поряд із цим, наголошує на тому, що про дату судового розгляду у встановлений строк та спосіб ОСОБА_1 повідомлений не був та жодних належних доказів вручення повістки згідно приписів статті 277-2 КУпАП матеріали справи не містять. Жодних повісток або смс повідомлень про час та дату розгляду справи ОСОБА_1 отримано не було, та про існування постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності він дізнався від адвоката 09 березня 2021 року, коли останнім було отримано оскаржувану постанову. Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений можливості прийняти участь у розгляді справи та реалізувати свої права, визначені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише стояв поруч з автомобілем.

Апелянт наголошує на тому, що жоден із долучених до матеріалів справи доказ не містить підтвердження керування ОСОБА_1 , транспортним засобом. Захисник звертає увагу на те, що на момент прибуття співробітників поліції він перебував на вулиці та відповідно не керував транспортним засобом, а отже не був водієм у розумінні приписів ПДР. У працівників поліції не було законних підстав для проведення із особою дій, передбачених статтею 266 КУпАП. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодного належного, допустимого, достатнього та достовірного доказу, підтверджуючого обставину керування ОСОБА_1 транспортним засобом зокрема у стані алкогольного сп`яніння.

Вказує на те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Крім того, останнього не було ознайомлено з результатами медичного висновку.

Апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складався без участі ОСОБА_1 .

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні адвокат Воронцов В.В. діючий в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта, яка зводиться до того, що він не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, а також те, що не був присутній у судовому засіданні і копію постанови він не отримував, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №004265; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №5212 від 22.11.2020, згідно якого ОСОБА_2 , 09 листопада 2020 року перебував у стані алкогольного сп`яніння; показами допитаного в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_3 .

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Допитаний у судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що він 09 листопада 2020 року разом з ОСОБА_1 поїхали в кафе Смак. Приблизно через годину, ОСОБА_1 впав на підлогу та вдарився головою. Після цього, вони поїхали на заправку та ОСОБА_4 пішов до туалету. Коли він повернувся з туалету, то ОСОБА_1 на місці не було і машина стояла порожня. Також зазначив, що користується автомобілем ОСОБА_1 коли останній перебуває за межами України.

Допитаний у судовому засідання працівник поліції ОСОБА_3 пояснив, що 09 листопада 2020 року він отримав виклик про те, що за кермом автомобіля «Ніссан», д/н НОМЕР_1 може перебувати водій в нетверезому стані. Через деякий час вони виявили вказаний автомобіль на заправці Нефтек. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з водійського місця. Після цього ОСОБА_1 не заперечував проти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, який був проведений у КП Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром ДОР, куди був доставлений, пройшовши огляд на стан сп`яніння.

Аналізуючи покази вищевказаних свідків, апеляційний суд ставить під сумнів достовірність показів свідка ОСОБА_4 , оскільки він перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_1 . Більш того, користується транспортним засобом, який належить ОСОБА_1 . За таких обставин свідок ОСОБА_4 беззаперечно є зацікавленою особою по даній справі. Натомість покази свідка ОСОБА_3 є такими, що узгоджуються з матеріалами справи, тому ставити під сумнів покази останнього не надається можливим.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення складався за відсутністю ОСОБА_1 , якого не було повідомлено належним чином про дату складання протоколу та був складений поза межами двадцяти чотирьох годин з огляду на таке.

Так, дійсно відповідно до ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, відповідно до інструкції встановлена обов`язковість проведення лабораторних досліджень для встановлення факту перебування або неперебування особи у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 був направлений до медичної установи для проходження огляду на стан сп`яніння 09 листопада 2020 року, а медичний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість №5212 був складений 22 листопада 2020 року, а протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №004265 щодо ОСОБА_1 був оформлений 16 грудня 2020 року.

Крім цього, 04 грудня 2020 року начальником Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області А. Калюжним було складено повідомлення ОСОБА_1 про запрошення до підрозрозділу патрульної поліції на 16 грудня 2020 року о 09.00 год. за фактом вчинення останнім адміністративного правопорушення. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №004265 щодо ОСОБА_1 від 16 грудня 2020 року, останній для отримання вказаного протоколу не з`явився, про що в графі вказаного протоколу міститься відповідний запис.

Стосовно доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не проживає за адресою, на яку було надіслано запрошення з патрульної поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , то вони є безпідставними, оскільки працівниками поліції було направлено запрошення про виклик до Управління патрульної поліції саме на ту адресу, яка була вказана самим ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №004265 від 16 грудня 2020 року.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що перебуваючи в медичному закладі 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 було достеменно відомо, що у нього було відібрано аналізи на перебування його у алкогольному сп`янінні і у випадку позитивного аналізу міг бути складений відносно нього протокол. Проте, останній не цікавився результатом проведених аналізів. Таким чином, процедура проведення вказаного огляду останньому мала бути відома.

Що ж стосується доводів апелянта з приводу того, що працівники поліції не склали направлення на огляд стану сп`яніння, а також щодо відсутності акту огляду, слід зазначити, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі тому і необхідності складання направлення та акту огляду у працівників поліції не було.

Твердження апелянта стосовно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 від 16 грудня 2020 року та в постанові суду першої інстанції зазначена не та вулиця на якій був зупинений ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки вказаний недолік можливо виправити шляхом винесення судом першої інстанції постанови про виправлення описки. Тим більш вказаний факт жодним чином не спростовую винність ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Стосовно прохання адвоката про призначення покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, то слід зазначити, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, законодавець передбачив накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами тільки на осіб, які не мають водійського посвідчення для керування транспортними засобами.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні та апелянтом під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.

Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність я чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст. 130 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Потапову К.О. діючому в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності строк на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Потапова К.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко