Справа № 428/2238/21
Провадження №3/428/819/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Воронка В.В.,
розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , водія-санітара автомобільного відділення 7 окремої автомобільної санітарної роти, має звання сержанта, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з протоколу серії ДНС 2/1321 про військове адміністративне правопорушення від 16.03.2021 року, 14 березня 2021 року о 09-00 годині сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем автомобільного відділення 7 окремої автомобільної санітарної роти, не з`явився вчасно без поважних причин до місця служби 7 окремої автомобільної санітарної роти, умовах особливого періоду. 14 березня 2021 року о 13-30 годині сержант ОСОБА_1 самостійно повернувся до свого постійного місця служби, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, тобто самовільне залишення військової частини тривалістю до десяти діб, в умовах особливого періоду.
В судовому засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП визнав частково, обставини, викладені в протоколі не заперечував, додавши, що він вчинив дане правопорушення не навмисно, а з об`єктивних причин. Пояснив, що в даний час він проходив службу у 7 окремій автомобільній санітарній роті водієм-санітаром. Через деякий час його зняли з автомобіля та поставили на патрулювання. Графік патрулювання дуже складний для нього, оскільки його організму необхідно більш часу для відновлення у зв`язку з чим він написав рапорт про дозвіл на вибуття для вирішення соціальних питань з 09-00 години 13.03.2021 року по 07-40 години 14.03.2021 року, а також з 09-00 години 14.03.2021 року до 07-00 години 15.03.2021 року. В телефонному режимі командиром йому було повідомлено про задоволення його рапорту про вибуття лише у період з 09-00 години 13.03.2021 року по 07-40 години 14.03.2021 року. Так трапилось, що 14.03.2021 року він прокинувся лише о 12 годині, тобто проспав. Побачивши в телефоні пропущені виклики з місця служби, одразу передзвонив та йому повідомили про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 для надання пояснень за даним фактом. Отже, вказане порушення відбулось ненавмисно, оскільки якби він не проспав, то з`явився б на службу. Просив обмежитись усним зауваженням, бо в нього на утриманні малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружину, яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Воронко В.В. просив застосувати до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням, оскільки правопорушення вчинене ненавмисно, в нього на утриманні знаходиться малолітня дитина та дружина. Крім того, за місцем проходження служби ОСОБА_1 стягнень не має, характеризується позитивно, має заохочення по службі, є учасником бойових дій.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді та підтверджується: протоколом серії ДНС № 2/1321 про військове адміністративне правопорушення від 16.03.2021 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; довідкою оперативного чергового ІНФОРМАЦІЯ_1 № 161 про невихід на службу військовослужбовця Збройних Сил України, обліковане у період з 00-00 годин 14.03.2021 до 00-00 годин 15.03.2021; довідкою оперативного чергового Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку № 164 про повернення військовослужбовця Збройних Сил України, обліковане у період з 00-00 годин 15.03.2021 до 00-00 годин 16.03.2021; письмовими поясненнями ОСОБА_2 .
Статус військовослужбовця підтверджується дослідженим в судовому засіданні, копією військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого Сєвєродонецьким міським військовим комісаріатом Ворошиловградської області 22.10.1982 року.
Згідно вимог ч. 5 ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені військового адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч. 4 ст. 172-11 КУпАП кваліфіковані вірно, оскільки останній, являючись військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину тривалістю до десяти діб, в умовах особливого періоду.
В якості обставин, що, згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, суд визнає часткове визнання вини ОСОБА_1 .
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При вирішенні питання про малозначність діяння, вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходить з того, що така малозначність має полягати в сукупності трьох умов:
1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу правопорушення, передбаченого законом про адміністративну відповідальність, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) КУпАП характеризують певний склад правопорушення;
2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки чи шкоди, яка є типовою для певного правопорушення. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду;
3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.
За таких обставин, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини щодо самовільного залишення військової частини тривалістю до десяти діб, в умовах особливого періоду у ОСОБА_1 , зважаючи на те, що правопорушення вчинене ОСОБА_1 ненавмисно, раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, його діями не завдано значної шкоди державним чи суспільним інтересам, вчинення вказаного правопорушення не призвело до тяжких наслідків та не завдало будь-якої шкоди державним та суспільним інтересам чи правам та свободам інших осіб, вважаю, що останнього слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, а провадження у справі закрити.
Керуючись статтями 1, 7, 9, 22, 23, 26, 33-35, 172-11, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 5 Закону України «Про судовий збір»

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 4 ст. 172-11 КУпАП закрити.
Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Суддя Н. В. Бойко