Єдиний унікальний номер 341/505/21
Номер провадження 3/341/426/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю захисниці адвоката Шевчук-Філімон Н. М., розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

ОСОБА_1 вчинив керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за наступних встановлених обставин.

21.03.2021 о 21 годині 35 хвилин, у смт. Більшівці по вул. Калуська, 15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen, н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» 6810 із фіксацією процесу технічними засобами, результат позитивний, 1,71 проміле. Своїми діями порушив вимоги п. 2. 9 «А» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисниця адвокат Шевчук-Філімон Н. М. у судовому засіданні вину особи у вчиненні вищевказаного правопорушення, яке зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не визнала та пояснила, що протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений з порушенням.

Пояснила, що 21.03.2021 ОСОБА_1 перебував за місцем свого проживання у стані алкогольного сп`яніння та посварився з дружиною. Для того, щоб припинити сварку вийшов з будинку та сів у автомобіль, який був припаркований біля його будинку. Однак, автомобілем він не керував. Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 поліцейські склали неправомірно. Також, захисниця пояснила суду, що наявні у справі відеозаписи не містять доказів складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . Крім цього, зазначила, що свідок ОСОБА_2 , є неповнолітнім і його пояснення як свідка не можуть братись до уваги, а також ці пояснення не можуть бути допустимим доказом. На відеозаписі не видно свідків.

З огляду на викладені порушення захисниця особи просила справу про адміністративне правопорушення закрити.

З оглянутого відеозапису камери автомобіля працівників патрульної поліції вбачається, що по дорозі серед полів працівники поліції їдуть позаду автомобіля Volkswagen чорного кольору, при цьому номерів автомобіля не видно. Випередивши автомобіль, його зупинили. На іншому відео відображено, як поліцейські довго вмовляють водія вийти з транспортного засобу і пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, пропонують проїхати у медичний заклад. Надалі, коли водій вийшов з автомобіля, пропонують йому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що водій погодився. Захисниця підтвердила, особа, яка вийшла з автомобіля є ОСОБА_1 . Поліцейські надають ОСОБА_1 тест, який він особисто відкриває. При продуві вказаного тесту результат позитивний 1,71 проміле. Водночас, особа на відеозапис зазначає, що заперечень щодо вказаного результату тесту у нього немає, з вказаних показником згідний. Інші особи, окрім ОСОБА_1 , в автомобілі відсутні.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У матеріалах справи міститься відеозапис, який проводився на місці зупинки транспортного засобу. Водночас, жодних заперечень щодо протоколу й зафіксованого порушення особа на місці зупинки транспортного засобу не подала.

Отже, оскільки приписи статті 266 КУпАП не передбачають присутності свідків за умови застосування поліцейськими технічних засобів фіксації, з допомогою яких зафіксовано процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , вважаю за недоцільне досліджувати пояснення свідків чи викликати їх для отримання пояснень.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Отже, обов`язковою умовою накладення стягнення є факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суддя не бере до уваги доводи захисниці про те, що на відеозаписі не зафіксовано момент складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки це не спростовує факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Суддя також не бере до уваги пояснення захисниці про те, що поліцейські не зафіксували самої зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , оскільки ці дії спростовуються копією постанови від 01.03.2021, у якій зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем, який не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії (В), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 425,0 грн. Докази оскарження цієї постанови і її скасування відсутні.

Водночас посилання на відсутність на відео моменту зупинки автомобіля ОСОБА_1 суддя не бере до уваги, оскільки час події на двох відео співпадає, обидва відео здійснено в одній місцевості і автомобіль на двох записах за зовнішніми ознаками повністю схожий. Отже, у судді відсутні сумніви щодо керування автомобілем саме ОСОБА_1 за результатами огляду двох відео записів. Крім того, на відео ОСОБА_1 жодного разу не заперечив, що він керував автомобілем. Своєю чергою, пояснення захисниці щодо перебування автомобіля біля будинку і перебування у ньому ОСОБА_1 без фактичного керування нічим не доведені, а з відео вбачається відсутність будь-яких будинків довкола. Не надано доказів проживання особи чи її сім`ї у смт. Більшівці по вул. Київській, де зупинено автомобіль.

Дослідивши матеріали справи і надавши їм правову оцінку, переконуюсь, що дії ОСОБА_1 містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 21.03.2021 серії ДПР 18 № 232010, у якому ОСОБА_1 відмовився від підпису та будь-яких пояснень. Жодних заперечень та зауважень подано не було;

-оглядом на стан алкогольного сп`яніння спеціальним технічним засобом «Драгер», показник становить 1,71 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено позитивний результат, 1,71 проміле;

-відеозаписами працівників патрульної поліції, на яких відображено факт добровільної згоди особи на проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та зупинку автомобіля ОСОБА_1 на дорозі не серед житлових будинків, які суперечать фактичним даним;

-поясненням представниці у судовому засіданні.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно з ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Крім того суд враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ, рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Таким чином, стан сп`яніння ОСОБА_1 під час керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами, що дає суду підстави для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1. ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене, ураховую суспільну небезпеку здійснення особою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Керуючись внутрішнім переконанням та об`єктивним аналізом обставин справи, доходжу висновку про те, що особа дійсно керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі оцінки усіх встановлених обставин у комплексі та взаємозв`язку доведено поза всяким розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас вважаю за необхідне вказати, що відсутність доказів обгрунтованості причин зупинки ОСОБА_1 не може бути підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки у цьому випадку не підлягає застосуванню доктрина «плодів отруйного дерева».

Так, відповідно до вказаної доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Проте, факт зупинення автомобіля ОСОБА_1 жодним чином не може вважатися джерелом доказів, зокрема у розумінні статті 251 КУпАП, а отримані після зупинки автомобіля працівниками поліції докази (дані, які містяться у протоколі, відеозаписах, поясненнях свідків тощо) є належними і допустимими.

Тобто, дані щодо зупинки автомобіля це докази, які містяться у протоколі і на відеозаписі, які є джерелами доказів. Водночас, сам факт зупинки не є джерелом доказів, а тому доктрина «плодів отруйного дерева» не може бути застосована.

Також зазначаю, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року 2270 грн.

Керуючись статтями 130, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМ. Р. Мергель